90 



tili je oblika naginjanje na stolonizaeija veoma slabo, a kada i dolazi, n pravilu 

 se Q6 sastoji u izrasći vanju od začetka osobitih izdanaka stolouičkih. impi pod 

 utjecajem osobitih faktora mijenjaju već postojeći vejjjetacioni vršci svoj karakter. 

 pa mjesto u stilizirane grane (Jiidrokladije) izrastaju dalju u indiferentne stolouičke 

 nastavke i preobrazba vegetaeionih vršaka u oblika l'lnnuilaria Italeiioides pa 

 Antennularia). Ovo je zanimljiv slučaj kombinacije dviju odijeljenih razvojnih 

 tendencija. Druga se vrsta takve kombinacije očituje u tome, štq po nekad u 

 oblika, koji imaju rassgraujene simpodijalne korme. nadvlada u vegetaciononi 

 vršku, koji se vir izvrgao u kaulostolo, opet tendencija za tvorenje hidrokaula. 

 pa jedan te isti vregetacioni vršak, koji je rastao donekle kao hidrokaul, raste 

 neko vrijeme kan kaulostolo. a onda opet kao hidrokaul (potonji je individualitet 

 za sebe te naginje potpunu odjeljivanju). Najčešća i najvećma specificirana je 

 kaulična stolonizaeija i prema tome stologonija u jednostavnih tipičnih simpodi- 

 jalnih kormijskih hidroida (veliki dio tekatnih oblika). Opažane su još i 

 drugojačije kombinabije, gdje razne tendencije istodobno aktivno djeluju. Tako 

 je Killard (1,3, strana 22.) opažao u oblika: Ol/clia tlicliolomti L.. da grane 

 s jasno kauličuoin tendencijom (tvorenje hidranata) zadobivaju k tome i tendenciju 

 za postanak kaulostolona, ali ona prva nadvladava, te rezultiraju tvorbe, koje nose 

 obilježja [produkata obija tendencija u isti mah. a ne serijalno omeđenih. Još je 

 izrazitiji slučaj takvih kombinacija opažao H a r t 1 a u b (52, strana H22. i dalje), 

 gdje se sukobljuju tendencije za tvorenje kaulostolona s onom gonangija. 



U tekatnih je dakle hidroida naginjanje kaulirnoj stolonizaciji prilično 

 opceno. pa ako i nije u svakog oblika jednako habitualuo ili bar često, to će 

 ipak uspjeti natjerati na stolonizaci ju uz upotrebu pojačana djelovanja faktora, 

 koji imaju utjecaja na stolonizaeija. No kaulirua stolonizaeija ne mora uvijek 

 voditi rasplodu, to jest tvoren ju novih potpunih individualiteta, i ako taj razvojni 

 smjer ponajčešće dominira, što je i razumljivo, ako uzmemo u ojtzir. da je 

 svaki stolonički nastavak tnalone potpuno indiferentan i da naginja proliferaciji 

 te tvorenju diferenciranih dijelova. Iz naše«; prijegleda razvoja stoiogonije u 

 hidroida mogu se razabrati glavne funkcije kaulostolona. koje su se u raznim 

 smjerovima dalje razvile. U prvom slučaju ne služe kaulostoloni nikakvoj 

 propaguciji, B*u vise ni u okviru ishodue kolonije, te su od prvoj; časa potpuno 

 pla/.avi i priključuju se hidrokaiilu pripadaog korma. Funkcija je dakle plazavih 

 kaulostolona ove vrsto samo učvršćenje i zaštita bidrokauličnog sistema ishodnog 

 korma. 



I* drugiui su slučajevima i takvi plazavi kaulostoloni produktivni (služe 

 propagaciji). ili ne dolazi do rasploda, jer pcrsoiia. odnosno sistemi persona. što 

 nastaju ua (ilazavini kuulostoloitima, koji se drže hidrokaula isjiodnag korma. 

 ostaju i dalje u svezi s isliodnoin jedinicom i tako doprinose samo poninožavan ju 

 integralnih dijelova kao cizustolond unutar kolonije. I u tom se smjeru može 

 kao i u predašnjein stvar razviti veoma specijalno i komplicirano, da se lako 

 može razabrati OSdbituBl uredbe ikod nekih pliimularida). Vidimo opet. da neko 

 neodređeno svojstvo postaje u tijeku razvoja stanovite linije upotrobljeno. dotjerano 

 i usavršeno (specijalizirano). 



I u narednom slučaju razviše se kaulostoloni, ali ovaj put kao slobodni 

 izrasci, u smjeru specijalne mehaničke uredbe, dakle ne u prvotnom proptaga 



tornoiu smislu Mislim na vitieaste katilostolmie, koji s\i piscima tako zapeli za 

 oko, ie ih većina uuziva kaulostokme uopće vitičaslim nastavcima (pnhvaealicama: 



