Runkc, vrille. tendril). Dolari tu otuda, štp. pored takvih kaulostolona, koji 

 služe samo kao mehaničke vitice, i oni, koji služe propagaciji, ali se tek naknadno 



otkidaju, jesu na slobodnu kraju vitieavi po obliku i funkciji. Osobitost čisto 

 vitičastih kaulostolona je u tome. stoje u njih ta inače sporedna funkcija postala 

 glavnom* a na štetu propagacije. Takve često specijalno (kukasto ili sidrasto) 

 formirane vitice služe za povezivanje korma ili grana unutar koruia u svrhu 

 postizanja veće čvrstoće u držanju protiv mehaničkih inzulta, okoline u prvom 

 redu uzburkane vode. Prihvaćanje vitičastih kaulostolona može biti tako inten- 

 zivno, da dolazi do stopljen ja živih dijelova (anastomoze). 



Neobičan je navod NuttingiQV (83. strana 8.) glede vitičastih kaulostolona 

 neke aglaol'enije. koji izrastaju iz vegetaeionih vršaka hidrokladij.v U toga da 

 je oblika srašćenje prolazno, te N.uttin.g v«eli : „Thi.s. bo\vever, seems to be 

 lor an altogether different purpose frotn the one subserved in the e.\ainples 

 describcd above (misle se tipične vitice prihvaćaliee u diktiokladija), and served 

 to join t\vo eobinies. apparentlv tor the purpose of ćonjjugaition". Ako pravo 

 razumijem ovu rečenicu \uttingovu, sklon je taj pisac smatrati to prolazno 

 spajanje konjugacijom kao spolnim aktom, kako je poznat za niže bilje. Ovom 

 se shvaćanju ne mogu nikako priključiti, jer anastomoze bilo medu kojim 

 dijelovima kolonije ili korma nemaju sigurno nikakve sveze sa spolnošću (treba 

 samo pomisliti na srašćivanje hidrorizalnog sistema u jedinstvene ploče i na 

 Jvorenjo cenenhima). Za spolno stapanje je odlučno stapanje stanica, odnosno 

 jezgara, a ne stapanje tkani. Još bih se ukratko osvrnuo na jedno neobično 

 shvatanje funkcije kaulostolona. V a ,'n h i'i f f e n |1)7) je našao u južnim polarnim 

 vodama, i to u obalnom području, neki perigonimus-oblik na karapaksu nekog 

 raka. koji živi na muljevitu dnu. Oblik pripada vrsti 1'crigoninuts uestitus 

 Allman, ali se odlikuje ud tipičnih predstavnika vrste time. što obiluje djelimicc 

 razgranjenim kaulo.stolonima, koji strše na sve strane slobodno u vodu. Van- 

 hoffen pridaje toj osobini i neko sistematsko značenje te određuje oblik kao 

 forma radicans a. f. ističući, da nije poznato, da bi koji od poznatih vrsta roda 

 I'erigoniinus naginjala stolonizaciji. Međutim je, kako već prije spomenusmo, 

 Biilard (14) i za običnu vrstu I'rritjoiiiiuns repens \Yright našao, da može 

 producirati kaulostolone, koji služe po svoj prilici stologouiji (propagulaci ja). 

 Kadi tog*, što kaulostoloni V a n b ii f f e n o v a oblika ne plaze nego slobodno 

 strše, zabacuje on mišljenje, kao da bi ti kaulostoloni služili rasplodu, nego veli : 

 „dass ich sic (se. \Yurzelsprossen i als besundere Organe zur Unteratlitzung der 

 Atinung in schlammigcm \Yasser betrachten mochte". (1. a. strana 28to). S uviru 

 se shvaćanjem funkcije kaulostolona ne mogu nikako složiti, jer se protivi svemu. 

 sto znamo o organizaciji i funkcijama u hidroida. Mi nigdje u hidroida ne 

 poznamo posebnih uređaja za disanje, jer hidruidi disu na cijeloj razmjerno i 

 onako golemoj površini spnljašnjoj i unutarnjoj, ima i drugih epizoičkib hidroida. 

 osobito medu hidraktiuijama. koji živu u mulju, ali nije poznata nikakva Osobitu 

 uredba za disanje. Osim toga se disanje jamačno događa u prvom redu na 

 u'olim i ujedno aktivnim dijelovima korma ili kolonije, koji kisika i najviše 

 trebaju, a to su diferencirane persone. 1 ako ne ću reći. da je hitiuska prevlaka 

 cenosarka potpuna zapreka za prodiranje zraka k živini dijelovima, to je ipak 

 stalno, da se hitinoin opkoljeni stolonički nastavci, kojima je eventualno samo 

 vegetacioiii vršak gć>. ne cc baš biti veoma zgodni za specijalne organe za 

 disanje. 



