95 



i separiraju, čine to samo zato, da zauzmu drngo mjestu n cjelini (koloniji), dakle 

 ne napuštaju kolonijalne sveze. 



Slična je stvar u salpe, samo Sto ovdje stoloflizacija ne vodi tvorbi stalnih 

 kolonije, a izlazna persona ili primarni oozoid. kuji u pirosome propada!, ovdje 

 sačuva vladajući položaj. Stolo je specijalan organ, koji se gotovo podijeli 

 sasvim u pojedine porcije, iz kojih postaju pojedine porsone (blastozoidi). Sam 

 stolo napokon sasvim propada, a dalja, i ako ne stalna i doživotna, sveza meda 

 personama. koje su nastale pupanjem (blastozoidima). održava se posebnim nastav 

 cima (papile prihvaćuliee), koje a nama pobuđuju sjećanje jednostavnih stolomi 

 ili stoloniekih nastavaka (rizostolona u hidroida). Napokon se i ta sekundarna 

 sveza rješava, te se blastozoidi oslobađaju, što je prema onome, što smo vidjeli 

 u pirosome. svakako povoljnije, jer doprinosi većem rašireniju vrste, budući da 

 se tolike persone sposobne za spolni rasplod raštrkavaja u planktonu. Ovdje 

 je dakle otkidanje stolona, a u svezi s potpuno plutajući m načinom života 

 zamijenjeno otkidanjem pupova (analogon s meduzama u skifozoa i hidrrtzoa ) 



Vršak specijalizacije postizava stolo u doliolida, gdje se raspada u same 

 male odsječke (divizioua stologonija po Doegeneru) - čudan odnos pnpanja 

 i diobe (sekundarna dioba!) — a ovi slično pupovima u pirosome putuju s po- 

 moću l'oroeita na drugi dio matei'e. da se sa pupanjem dalje umnažaju, raznoliko 

 diferenciraju', a poslije kompliciranih procesa da bar nekoji od sekundarnih 

 pupova dorasta i oslobađaju se s njihovom živom podlogom (forozoidi) u spolne 

 individue, kao što to u salpe biva odmah sa svim primarnim blastozoidima 

 BuduĆi da se dakle stolo u doliolida sav raspada u niz ..pupova'', kojima je 

 dalja sudbina determinirana, te pored plutajueeg načina života ne može se već 

 unaprijed očekivati ovdje nešta slično s pojavama stolonizaeije u hidroida. Pored 



toga vidimo, da stolo nastupa uvijek samo na jednom te ist za to fiksiranom 



mjestu (nema heteromorfoze). 



A. S v e z a i z m e d u sj e d a v o s t i i s t o I o n i z a c ij e. 



Za mene prema onome, što sam već prije izveo, nema sumnje, da je klado 

 gonija u hidroida samo derivat stologonije. Nadalje zastupam mišljenje, da je 

 stologonija u cijelom životinjskom carstvu jedinstvena pojava. Ali to ni' niora 

 značiti, da baš one životinjske hrpe, u kojih nastupa stologonija, stoje među sobom 

 u najtjesnijoj. direktnoj genetskoj svezi. Skupina izvjesnih faktora uvjetuje nnstu 

 panje stologonije, odnosno stoloniekih nastavaka uopće. Poradi jedinstvenog 

 podrijetla svih životinja imaju i životinjske hrpe, koje su se veoma divergentno 

 razvile, ipak iste razvojne tendencije, koje mogu biti dugo latentne te se pod 

 stanovitim uvjetima pojavljuju aktivno u hrpama, koje stoje u zoološkom sistemu 

 veoma razdaleko. Tu bi bilo zališno prepirati se o tome. radi li še ri hdfndlognoj 

 ili analognoj pojavi. Nastupanje stoloničkih nastavaka upravo je tako svuda, 

 gdje' nastupa, homologan proces kao i životinjski organizirani životni proces 

 uopće. 



Jedan od uvjeta, koji su apsolutno potrebni, da se tendencija za stologo- 

 nijom aktivira, jest sjedavi način života. To se opet ne treba shvatiti tako, kao 

 da u svake životinjske hrpe, u koje je došlo do sjedavosti. mora nadoći i tvorba 

 stoloniekih nastavaka. Sjedavost mora medu ostalim biti razvijena u izvjesnom 

 stepenu, to jest mora imati izvjesnu znatnu filogenetsku starost. Medu školjkama 

 (u. pr. ostrige) kao i medu puževima (n. pr. vermetus) ima po koji rijedak' 



