f)8 



je međutim i građevna razlika obiju nastavaka evidentna, budući da u korjenaste 

 nastavke ne siže produženje! epikurdijalne cijevi, kao §to je to u pravog stolonu 

 Stechow (91) je istražio histologiju i način razvoja korjenitog nastavka u 

 branhiocerianta, pa tako znademo, dati nastavci unutrašnjom građom odgovaraju 

 otprilike gradi solidnih tentakuhi, ali zato izlučuje ektoderm korjenitih navi., 

 traka periderm. 



Svakako je stalno, da je ustaljeno i dugotrajno pričvršćivanje za podlogu 

 veoma djelotvoran morfogenetski faktor i to bez obzira na organizacioni tip 

 životinja, koje postaju sjedave. Najvjerovatnije nije ni jedna životinja primarno 

 sjedava nego je tek napustivši plaženje ili plutanje puštala takvom. Nas ovdje 

 najviše zanima komplikacija s obzirom na individualitet, koja se gotovo redovno 

 javlja u svezi sa sesilnosti. Pored onih primjera. koje smo već naveli, htjeli 

 bismo još sini" upozoriti na jednakost pojave u dva organizaciona tipa, za koje 

 će svaki zoolog reći, da stoje svaki na drugom kraju zoologijskoga sistehia. To 

 -n medu jednostaničnjacima infuzorija, a medu mnogostaničnjacima bordoniji. 

 i meni to tunikati. Kao vrstu sa stoloničkom kolonijom međri infuzorijima mogu 

 navesti oblik Dendrosotna radiona s apersonalnim rizoidnim i kauličnim dijelo 

 vima, te sjeća nemalo stoloničnih kolonija hidroida. Iz „hidrorize 11 ili stoloni 

 jalnog pletera dižu se nesanio pojedine persone nego eitavi kormi. a kolonija 

 raste s pomoću mnogo vegetae.ionih vršaka. 



Hordoniji se općeno uzimaju kao najviši organizaeiou tip, jer se unutar 

 toga tipa razviše kralježuaoi s čovjekom na jednom vršku. Sjedavi način života 

 je toliko omekšao i modificirao taj organizacioni tip, te Be razvila hrpa tunikatu 

 ili plastenjaka s mnogo kolonijalnih oblika, a medu njima ima ih. kako sporne 

 u usnu > i s pravim stolonijalnim kolonijama, u kojih stolo prolifer stoji izvan 

 uraiina- personalnosti iklavelina, perofora). I tunikata, koji su opet prešli pluta 

 jućem načinu života, stolo je reduciran, ali nije odbačen, stologonija je postala 

 siinio većnia organizirana. I herdonija samo među tunikatima ima potpuno 

 sjedavih vrsta, a samo ti' dostižu dovoljnu plastičnost, koja je potrebna, da se 

 omogući uespolno umnažanje person.t 



Reazimirajući možemo reći, da stolonizae.ija dolazi s rijetkim izuzetkom 



slobodnih, ali koje potječu direktn I sjedavih. ii stalno sjedavih životinja bez 



ili/.ira na njihov organizacioni tip 1/ toga ne mora slijediti, da svaki sjedavi 

 životinjski oblik mora tjerati stoloničke nastavke. Da do stolonizacije dođe, mora 



Vrsta biti davno .sjedava. a starost tOgM karaktera Ogleda se ČestO I u tome. da 



je čitava hrpa srodnih oblika sjedava, a ne tek pojedina vrsta. Ipak vidimo u 



nekih siguri davna sjedavih hrpa fn pr. brahiopoda, krinoida) vanrednu otpor 



nost protiv stolonizacije, koja je u pravilu svezana s komplikacijom individuali- 

 teta tvorba kolonija) S vremenom će zacijelo uspjeti tu otpornost shvatiti, /a 



-ada može kao radila hipoteza služiti mišljenje, da SU dotične hrpe prešle stalno 



sjedavu načinu života tek, izakako je njihova organizacija i diferencijacija te 

 personalna posebnost, koja a tim u svezi stoji, neki stanoviti visoki stepen, te 



II dršku kao specijalnu organu sjedavoMi odnos lijelu. s pnnioeii koje^ -•■ 



pojedinačne persone drže podloge, nema niti se može lako probuditi toliko plasti 



'■iteta. koliko je potrebno /a stvaranje „meristema" ili vegetacionog vrška (zone) 



Gdjegod jei uslijed sjedavosti došlo do kolonijalnosti. svuda ae po momu 



mišljenju rad: o mdi'iitii iiom procesu. Zato -u stol jalni nastavci gdjegod se 



pojavljuju, međusobno isporedivi Ne mogu dakle pristati uz mišljenje nekih 



