106 



• ualnu samostalnost. ; • 1 1 n conenhimatsku nukupiuske kolonije često i ćaškasti 

 ii i jelovi potpuno kouftuiraju 



I' solitamili oblika se javlja živa tendencija /.a oslobođenjem čaškastogu 

 dijela od drškastog. > pravom seta tendencija ispureduje sa strobilacijom ^ 1< 1 1" • 

 polipa. U heksakoralu međutim nije ta tendencija dovela do onih konsekvencija 

 kao u skifopulipa. gdje \>- uslijed nestašice skeleta odijeljeni dio postao plank- 

 tonicninj te se diferencirao u meduzu Čini se dakle, da jebaš skele) onaj faktor. 

 koji je učinio, ti' vidimo čaškasti dio antopolipa. gdje tobože slobodan s;i Širokim 

 aboralnim krajem bez pravog završetka tli ikako diferencirane noge (organa za 

 puzanje) „pluta" na samom 'Inu \ij<- jasno, kakva korist leži u takvoj „slo 

 bodnoj" solitarnosti. I' plićoj vodi bismo još mogli pomisliti na pasivno micanje 

 podnu /i jačih gibanja morske vode. Široki plosni obhk čitavog polipa, a osobito 

 tabana, priječio bi. da se polip ne prevrne kod tog pasivnog pomicanja. I' dubljoj 

 vodi nije vjerovatno da Im moglo doći do taku jaka gibanja vode nad šamiju 

 dnom, pa da se polip s otežhn skeletom pasivno pomiče. Moguće je međutim, 

 da bar kod mladih individua ima i neke ma i tako neznatne sposobnosti za 

 aktivni, puzanje. Bila bi u tom pogledu potrebna točna promatranja živih pri- 

 mjeraka u akvariju ili u slobodi 



Da je ova „slobodna" solitarnost često jednaka priraštenosti, vidimo otuda. 

 Što i ovakvi slobodni polipi mogu poslati kolonijalnima, ali naravno ne putem 

 stolonizacije (Halomitra). I' đrškastih, priraslih oblika je uz reduciranje drška 

 tendencija /.a tvorbom kolonija naravno jača, ali ni tu nema oiste Btolonizacije. 

 jer je jedinstveni skelet tome na putu 



I' nekih đrškastih oblika javlja .■->■ još jedan specijalni uređaj za bolju 

 Hksa'-iju a to su radiceli I' razvijenu stanju sjećaju radiceli stoloničkih na 

 stavaka, ali postanak radicela govori jasno /a razlikošt prema stoloničkim na- 

 stavcima, jer si- pojavljuju kao derivati čaškastoga dijela, a uslijed kasnijega 

 dužinskog rasta zadobivaju vid drškova nastavka (Lacaze Duthiers, 65") 



I među i/ -i i ni tetrakoralima ima veoma mnogo solitarnih oblika. Kao i 



kod heksakorala solitarui su oblici većih persona nego kolonijalni. Namjesto 

 stoloničkih nastavaka vidimo gdjegdje za bolje učvršćenje sjedavih oblika radicele 

 (Omohunia, Rhizophi/Hum). I razvoj operkula u kalceolina stoji jamačno do soli- 

 tarnosti 



Od os >bita je znamenovanja /a pitanja, koja nas ovdje zanimaju, hrpa 

 oktokorala modu antozoima. Na bazi sistema ove brpe opel stoji- solitairni oblici 

 Ih/ drška, koji -u jamačno pomični. I' nekih i nema nikakva p u panj a (Haimea), 

 dok -e drugi vladaju kao hidra, to jesi produciraju pupove, ali se ovi otkidaju, 

 pa polip ostaje solitarau Da su ti oblici zaista pomični, zaključujemo nesamo 

 po obliku i građi aboralnoga kraja, nego i otuda, što su rako maleni (nekoliko 

 milimetara a nema ni jedinstvena skeleta, koji bi gibanje priječio Oktokorali 

 vanredno naginjn tvoren ju kolonija, te možemo u te hrpo n,i.-i veoma raznoličnili 

 tipova kolonija. I' oktokorala ima oživotvore« najjednostavniji tip prave stolo 

 meke kolonije, kako smo ga navikli vidjeti u hidroida Stoloničke cijevi su za- 

 sebične (CurmUaria), dok se u drugih jednostavnijih tipova te cijevi srašćuju 

 i-ktodeiiii cenosarka) ponajprije u zajedničku masu [bazilarna ploča) što sjeća 



rl kh- inkrustacije u hf vdractinii na međo hidroidima. Sistem cenosarka sr 



još dalje komlicira u cenenhimsku masu. koja je najčešće pokrivena zajedničkim 

 ■ ktodermom. Uslijed toga nastaju veoma jedinstveni: kolonije, koje su ili čvrsto 



