114 



koji pripravlja tvorenje stolona, odnosno stolonizacije, a samo gibljivost. i ako 

 neznatnu da zaprečava realizaciju i dalji razvoj te tendencije, koja je na primjer 

 u entoprokta prodrla, čim je slobodno gibanje napušteno. 



Sad će nam biti razumljive prilike u drugoga roda, što pripada pterobran- 

 hijima, u rabdopleure. koji tvori prave stoloničke kolonije. Tubikolni život doveo 

 je do prave sjedavosti, a ta je omogućila organsku svezu među isbodnom personom 

 (opzoit) i descendentima (blastpzoiti), koji nastaju pupa njem. Osobito je pri tome 

 to. Sto persone, iako donekle stopljene u pravu koloniju, zadržavaju nesanio 

 svoju djolimičnu samostalnost (kao u ektoprokra) nego i svaka svoj posebni 

 di'škasti dio. koji se nastavlja bazalno u osobit stolonički nastavak, a taj veže 

 pojedine persone u jedinstvenu koloniju. Pupanje se više ne zbiva na strogo 

 personalnu dršku, koji se posve specijalizirao u organ /a uvlačenje i izvlačenje 

 polipida u kutikulamu cijev, nego je premješteno mi manje diferencirani „embrio 

 nalni" dio stoloniekog nastavka. Taj stolonički nastavak pokazuje atipićku gradu. 

 budući da u njemu nije zastupan ektoderm, a zato je ipak totipotentan, iako ne 

 u čitavu prostranstvu („crni stolo"). Po tome se stolo u rabdopleure razlikuje 

 od onoga u hidroida, a zato ipak nije potrebno odustati od toga, da se obje 

 tvorevine nazivaju jednako stoloničkim nastavcima. 



Osobitost stolonizacije i koloniogonije u rabdopleure je znatna, te u tom 

 pogledu vidimo veliku razliku prema bidroidima i tunikatima. Cijelost stolona u 

 rabdopleure više nalikuje na kaulom hidroida nego na hidrorizu, a samo ova 

 potonja odgovara potpuno stolouu (kolonijalni organ), dok je kaulom nešto osobito 

 (kormijski organ ili dio). Stolonski sistem rabdopleure sjeća osobito kanloma 

 monopodijalnib atekata sa zonom neprestana rasta i pupanja ispod primarnog 

 hidranta. Sposobnost vegetacije (daljinskog rasta i pupanja) kao da je uglavnom 

 mjesno ograničena (drš kasti dio krajnjeg polipida). Tako zvani glavni stolo je 

 nekud specijaliziran i manje plastičan te služi više kao organska sveza medu 

 personalna kolonije, nego kao organ za vegetativno množenje. Potonje čini se 

 da biva samo u posebnim prilikama, na primjer za renovaeije. Ovakve nas stol<>- 

 nijalne prilike sjećaju dosta stoloniferina medu gimnoleinnim briozoima: Ondje čine 

 osnovu korrna cjevaste, reducirane persone bez polipida (dakle sami cistidi), kroz 

 koje se sredinom i uzduž njih provlači i'uiiikularni konopčić ili vrvea (kordon). 

 Funikiilami se konopčić nailovezuje od jednog „članka" (kaularijska personal do 

 drugog, te Sini kao neki stolonski sistem. Razlika je između te t'unikiilarne 

 vrvee i stolona u rabdopleure osobito to, što u briozoa stoloniferina ostaje kožni 

 skjg (ektoderm s mezodorinalnini oblogom tjelesne šupljine) do kraja u svezi 

 s kutikularnim skeletom, kako je to u potpunih polipoidnib persona briozoa. 

 Te je funikularni kfirdon cisto mczodermalna tvorevina. U rabdopleure je vanjski 

 skelet (stambena cijev) odmak od izlućenja ovamo izoliran od kožnog sloja, te 

 stolo inia na sebi vlastiti ektoderm. koji izlučuje svoj poseban bitinski kutikn- 

 larni skelet. 



Nije mi poznato, da bi tkogod opisao bio za rabdopleuru vegetativno umna- 

 žanje putem odjeljivanja komada stolona ili pupova. Prema sadanjein našem 

 znanju o gradi i organizaciji rabdopleiiri ne može se takovo što ni očekivati. Stolo 

 za razvoja naškom griHi veliku i općenu plastičnost, a personalnost je sastojnih 

 dijelova kolonije dosta oštro izražena, a personalni udjeli cijevi odijeljeni su ilija 

 traumama, kroz koju prolazi samo stolo. Poznata je proilukcija nepotpunib persona 



