IM. 



noga rasta, kome je rezultat nova persona. ili je rast iznajprije više indiferentan. 

 te rezultira apersonalna izraslina, na kojoj se proces proliferacije ponavlja, ali je 

 ovaj put rezultat personalan. Teško je odrediti, je li apersoaalna izraslina sekun- 

 darna tvorevina, nastala time. što se nekada personalni pup postepeno reducirao 

 i sve više globio personalan karakter, kako bi se to moglo lako zamisliti. Na 

 apersoualnoj izraslini samo su donekle vidljive biljege specifične organizacije 

 (stolp u klavelinei. te se čini, kao da je organizacija u razvoju zaostala na manje 

 ili više embrionalnom stadiju, što naravno samo olakšava dalju prolife raciju. Da 

 može laj apersonalni dio — stolonički nastavak — postići i viši stepen razvoja, 

 vidimo na pirosomidama i taliaceama, koje su uopće izvedeniji oblici. Jamačno 

 s tim u svezi se razvila u njih tipična divizionalua stologonija naprotiv prvotne 

 i jednostavnije gemaeionalne stologonije, pored koje ostaju blastozoidi u pravilu 

 u trajnoj i organskoj svezi sa stolonom i prema tome s čitavom kolonijom. 



I" ascidija ima lokalizacija vegetacione točke znatan utjecaj na cio tijek 

 vegetativnog razvoja. Pored toga dolazi u obzir i vremenska relacija, jer nije 

 svejedno, u kom se razvojnom stadiju oozoita aktivira tendenciju za vegetativni 

 rasplod (proliferaciju). Medu ascidijama ima oblika, u kojih seta tendencija javlja 

 gotovo na embrionalnom stadiju razvoja, kako to biva u „kat eksohen" kor 

 mijskili sifonofora modu celenteratima. Nije nam zadaća sad ovdje prikazivati 

 čitav prijeji-led svih opažauib raznolikosti te ib s našeg stanovišta protumačiti, 

 lin će dosta, ako spomenem samo neke veće hrpe ili skupine. 



Jednu skupinu čine ascidije s tako zvanim palealnim ili atrijalnim pupanjem 

 Osobitost je te vrste pupanja pored ostaloga u tome. da pri stvaranju pupa ne 

 sudjeluje entoderm ni kakav dalji derivat entoderma. Ovakvo se pupanje naziva 

 rado atipičnim, te mu se pripisuje osobita važnost s obzirom na nauku o tjelesnim 

 ili embrionalnim listovima. .Ja sam nijesam sklon pridavati toj stvari osobitu 

 važnost. Pored toga. što ima čitavih hrpa s te vrste atipičnim pupanjem, kao 

 što su eutoprokta. ektoprokta' i pterobranhija. vidimo je medu hidrozoima. koji 

 nmado u pravilu tipično pupanje, u hrpe hidromeduza u margelida. Ta i za 

 embrionalnog razvoja iz jajeta postaje embrionalni entoderm iz embrionalno-- 

 epiblasta ili ektoderma ili bolje iz prvotno jednostrukog sloja. Kako i pup može 

 samo iz embrionalne ili euibrionaliziraue ( pomlađene ili reducirane') tkani postati. 

 to je jasno, du će biti prilično svejedno, da li je začetak pupanja vezan na 

 nešto manje ili nešto više embrionaliziran početak. To će biti najčešće funkcija 

 osobitih prilika mjesta i vremena. Od principijelne važnosti stvar svakako nije. 



Osobitost je piloričnog ili ezofagičnog pupanja u tome. da se vegetativni 

 zametak zasniva u dva sprvine sasvim odijeljena dijela, koji se naknadno stope 

 u jedinstvenu osnovu (abdominalni i torakalni pupi. Pored sve neobičnosti toga 

 procesa »pet nam izlazi razumljiv, kad uzmemo u obzir embrionalni razvoj spol- 

 noga začetka, gdje je razvoj kombiniran s metamorfozo«, ti' su često osnove 

 bitnih dijelova ličinke rastavljene i udaljene međusobno, a da se naknadno srastu 

 u cjelinu. Sve su to sekundarne stanovitim prilikama izazvane modifikacije. 



l'-ciido.-tolonijidiio pupanje pojavljuje se još na ličinkama oozoita (distaplija) 

 te je sVakako Osobito modificirano. Nije Liko odlučiti, da li je pseudostoloiii jalno 

 pupanje derivat običnog stolonijalnog s reduciranim i divizioniranim stolonom 

 ib je derivat direktnog atri jalnog ili tome slična pupanja. 



ini većeg je interesa /.a nas tako zvane postabdominalno dijeljenje (veoma 

 nezgodan naziv, jer se nikako ne radi u prvotnom dijeljenju), kako je opažano 



