232 



slijeva malen periodički potok, koji teče ođ jugoistoka prema sjeverozapadu. 

 Jugoistočni veći ogranak doline s potokom Dragom odvodnje se u zaliv 

 Martinščicu, koji je karaktera poprečne doline i uglavnom istih osebina kao i 

 poprečna dolina Rječine. Sjeverno Orehovice preko oznake W. H. na specijalnoj 

 karti, pa uz desnu stranu ceste prema Svilnu sve do zavoja ceste u Svilnu. 

 uvalila se uska postrana dolina, čije je dno ispunjeno Flišom, a postrani su rubovi 

 izgrađeni od alveolinsko-numulitnih vapnenaca. Ista komunicira s dolinom Drage 

 kod Orehovice. pa je možemo držati postranim ogrankom doline Drage. Prema 

 jugoistoku sužuje se glavna pukotina tako, da je kod crkvice sv. Kuzme eocenski 

 materijal reduciran na minimum, pa je pukotina označena vrlo uskom zonom 

 alveolinsko-numulitnih vapnenaca, koji su uloženi između gornjokrednih grebena. 

 Ova uska zona alveolinskik vapnenaca jedina je direktna sveza između doline 

 Drage i Bakarskoga zaliva. 



2. BAKARSKI ZALIV s DOLINOM BAKARCA onaj je dio 

 pukotine, koji je najdublje usio, tako da je dolinsko dno usjelo za 26 — 38 m 

 duboko ispod razine morske. Time. što je dolinsko dno tako duboko usjelo, 

 ušlo je more kroz poprečnu pukotinu i inundiralo novo nastalu dolinu stvorivši 

 tako današnji Bakarski zaliv. Uslijed usjednuća dolinskog dna propale su u 

 dubinu i tvorevine Fliša. a od eocena ustali su samo alveolinski vapnenci, koji 

 u uskoj zoni izgrađuju sjeveroistočnu obalu zaliva i podržavaju tako kontinuitet 

 a eocenskim tvorevinama Bakaračke doline. Tek jedna neznatna krpa laporu 

 uložena je u zonu alveolinsko-numulitnih vapnenaca, kojih 11 — 2 km sjevernu 

 od Bakarca na cesti prema Bakru u uvali ispod vrha Križ. Lapori su ti silno 

 zgnječeni, pa pokazuju brazdenje različnoga smjera. Jugozapadni dio obale usio 

 je većim dijelom sve do krednih tvorevina, a samo neznatna krpa eocena 

 zaostala je u obliku alveolinskih vapnenaca i lapori. Taj ostatak nekadašnje 

 suvisle eocenske zone nalazi se na sjevernoj i sjeverozapadnoj strani zaliva t. j. 

 u kutu od Bakra do bakarske tvornice cementa. Uočimo li pobliže taj eocenski 

 ostatak u prostoru oko bakarske tvornice cementa, pa onaj iznad Bakarca, 

 vidjet ćemo, da se svi ti slojevi odlikuju velikom nepravilnosti u brazdenju i 

 padanju, kao i u međusobnom slijedu slojeva. Ta se nepravilnost osobito očituje 

 u kamenolomu iza tvornice cementa, a za koju kaže Dr. Terzagbi 1 slijedeće: 



„Diese tJngleichmassigkeh tritt besonders klar zutage in den AufscMiissen binter der 

 Zementfabrik von Bnccari. Im Hauptsteinbruche sielit man vor sich den cea 30 m bolien. etwa 

 nnter 70-geboschten Anfschlusg, im welchen ein geradeza chaotisches Durclieinander von blauen, 

 braunen, tonigen Mergel nnd von untei . iiber- und zwischengelagerten Kalkriffen 

 elegt ist. Ah den Randern erkennt man obenđrein eine Brekzie von anlicher Bescbaffenheit, 

 wie ili' beim Driyeniker Berg beschriebene. Von einer einlieitlichen Schichtnng ist keinc Spnr. 

 N-licb von dieser Stelle, tiefer unten, sielit man wieder Mergel und Numuliteoialk nebeneinand.r 

 nnd im Aufschlusse S-licb von dei Fabrik erkennt man wieder Mergel nnd Brokzien gemisent." 

 Iz tofru ae jasno razbira, da je u tom opsegu došlo do lokalnoga poremećenja, 

 i to s jedne strane između tvorevina eocena međusobno, u s druge strane između 

 tvorevina eocena i gornje krede. Ovo lokalno poremećenje očituje se u 

 prebačen osti i uzdignuću tvorevina krede i eocenu, pojava, koja u opsegu naše 

 pukotine dolazi u Vinodolu do jasnijeg izražaja. 



Cijeli Bakarski zaliv s dolinom Bakaračkom karaktera je uzdužne doline, 

 koju popreCni prodor spaja s morem, u inače se uglavnom podudaraju s prije 



1 Dr. K. v. Teržaghi: Bemorknngen znr Tektonik der [Jmgebnng von Bnccari. Foldtani 



lid. 41. p. : i, 1911. 



