242 



izuzev već prije spomenuti trijadički prodor Senjske Druge — izgrađeno 

 ud duboko rastrojenih i rasjeljenih tvorevina jure i lijasa, jasnu je, da će sva 

 voda b NE strane Senjskog Bila uslijed NE padanja slojeva gravitirati prema 

 rečenoj pukotini, uslijed česa se gubi a smjeru padanja slojeva duboko podzemno, 

 i izbija diljem morske obale od Senja do Lukova s vodom Gacko i Like u 

 nizu što jačih što slabijih submarinih vrela ili. kako narod kaže, „VRULJA". 

 S obzirom na prije navedene okolnosti držim, daje Terzaghi-evo ] mišljenje, 

 da l>i voda okoliša Melnica morala gravitirati prema Senjskoj Draži, ali kako 

 kaže autor „die Kliifte sind eben dicht" i radi toga ne dolazi ništa 

 vode posve neopravdano s onoga gledišta, kako uzima pisac, kao i okolnost 



ako koje poremećenje u cirkulaciji vode u kršu igra kakovu ulogu, da to 

 poremećenje mora biti relativno mladu. Xa ono prvo reći nam je, da voda 

 okoliša Melnica ne može gravitirati prema Senjskoj Draži, jer slojevi lijasa 

 okolice Melnica padaju prema NE, a mimo to sva voda onoga okoliša gravitira 

 prema jur spomenutoj pukotini na NE strani Velebita i Senjskoga Bila. Sto se 

 tioe mišljenja autorova o poremećenju u cirkulaciji vode, držim, da poremećenje, 

 što je prouzrokovalo glavnu cirkulaciju vode na NE strani Senjskog Bila, teče 

 usporedo sa starošću izgradnje istoga, dok mlada poremećenja uvjetuju samo 

 djelomičnu cirkulaciju krške vode. Rekli smo, da sva navedena vrela Senjske 

 Drage posjeduju vrlo kratak ili nikakav tok, jer se brzo gube u pukotinama 

 dolomita, pa uslijed toga ne sudjeluju kod dalje izgradnje Senjske Drage. Bujica, 

 koja protječe kroz Senjsku Dragu, dobiva vodu za vrijeme velikib oborina iz 



i između Ljubeške kose. Senjskoga Bila. Vratnika, Orlova Gnijezda i Veljuna. 

 pa dubokim dragama između Borova i Oštroga, i sva se ta voda sastaje ispod 

 mosta kod Sv. Križa i teče Senjskom Dragom pod imenom „POTOK" u more. 

 S ono u vrijeme vrlu jakih oborina teče bujica „Potok" cijelom dolinom, a voda 

 je od takove razorne snage, da se često događalo, da je razrovala ceste, prečke, 



e su puta stradali i senjski vrtovi i kuće. Tomu se doskočilo izgradnjom 

 kamenih jakili preČaka, kojima je bila zadaća oslabiti brzinu i razornu snagu vode. 



III. Pećine. 



pećinama ovoga kraja pisalo se na različnim mjestima viši' puta, no 

 sistematski nijesu one nigdje obrađene, nego su samo pojedine od njih opisane. 

 Svi su ti opisi manje više turističkog karaktera, pa ovdje ne dolaze u obzir. 

 Tako D. Hire spominje u svom „Hrvatskom Primorju" samo mimogred nekoje 

 od ovih pećina kao Lokvicu kod Bakra, Grabrovu, Duplji vrli, Vranje, Zagorska 

 peć kod Novoga, zatim ponore kod Sušika, pa Vlašku peć kod Kozica. I) r. 

 Vuksan u svojim „Fenomenalnim oblicima hrv. krasa" opisuje ove pećine: 

 Piškulićeva pećina u Novom, Carđarusa i Vlaška peć kod Kozica, Poviljanka i 

 ■ ■ kod Novoga, Škabae kod Križišća, pećinu na Skveru u Senju. 

 Senjkinjicu. Pijavicu i Jelenčicu u okolišu Senja. Radi nekih zasebnih nazora i 



Senja ovih potonjih pećina osvrnut ('•crno se na iste kod opisivanja pojedinih 

 pećina. 



Spomenuti mi je, da je Zagorsku pećinu kod Novoga znanstveno obradio 

 madžarski pisac Gyorgy Vargha, pod natpisom: „ I > i i • ungarisclie 



lii. K. \. i i rzaglii: Beitrag zni Bvdrographie nad Morphologre des kroat. Earstes. 



.Milili, aus dem Jalirb. d. k. ang. gi i] Reicb ar t. li. XX. Hft. (i. p. 381. 



