24 l 



F/ocrf 



l'erli itUni Aw fec ~\7Z+ 



Slika 4. 



mjesta zakreće se prema sjeverozapadu, u kojem smjeru cijela pećina prosieđuje 

 dalje svoj smjer uz neke neznatne otklone. Ujedno se od tuga mjesta pećina 

 spušta nešto dublje prema sjeverozapadu. I" cijelom svom rasprostranjenu 

 zadržava uglavnom karakter spiljskoga hodnika, bez razvoja većih dvorana, pa 

 širina toga hodnika varira na razlićnim mjestima od 8tj cm do 2 m, a visina od 

 48 cm do najvišega mjesta u pećini do 320 cm. (vidi si. 4. tlocrt) U cijeloj 



protezi od ulaza do kraja pećine 

 rećnia, O- duljina iznosi 28 m, pa se u toj 



duljini snizuje svod pećine na dva 

 mjesta do takove visine, da se 

 jedva možeš provući kroz njih. 

 Prvo je mjesto, kako spomenusmo, 

 nekoliko koračaj a od ulaza, a 

 visoko je 60 cm, dok se drugo 

 mjesto nalazi tamo, gdje je pećina 

 poprimila u svojoj protezi ponovni 

 smjer N — S spuštajući se ovdje do 

 visine od 48 cm i širine od 180 cm. 

 (SI. 4. prerez a — b.) Prema množini 

 siga i sigastog stupa u sredini 

 dvorane dotično njene duljine, a koji je visok 240 cm, debeo oko 20—30 cm, 

 može se zaključiti na priličnu starost iste, što ćemo uostalom vidjeti i iz 

 poznijeg promatranja. Na postranini stijenama kao i na podu pećine ualazimo 

 od znatne debljine, a osim toga u podu dolazi debela prevlaka sedre ili 

 vapnenog mačka. Debljina vapnenog mačka raste prema kraju pećine, pa je na 

 tom mjestu debljina istoga 50 — 60 cm. Uz vapneni mačak staložila se ovdje 

 na kraju pećine znatna količina spiljske ilovine, od koje ima nešto i na početku 

 pećine. Svod pećine vrlo je tanak danas, tako da na mjestima probija kroz 

 njega korijenje različnih hilina, koje su na površini onog okoliša. Poradi tih 

 prilika nema ti pećini vode nakapnice, jer se meteorne vode' gube naglo kroz 

 pukotine. One debele naslage sige svjedoče nam. daje nekada strop pećine 

 bio znatno deblji, kad je voda nakapnica mogla na svom putu kroz isti otopiti 

 toliko materijala, da je iz njega staloženo onoliko sigastih tvorevina. Pećina se 

 ielo slojenim alveolinsko-numulitnim vapnencima pa, kako već spome- 

 nusmo nosi karakter spiljskoga hodnika, koji je nastao kemijskim i mehaničkim 

 djelovanjem vo.de na već otprije postojala pukotinu smjera gotovo okomitog na 

 smjer brazdenja odnosnih slojeva. Cijeli pak postanak pećine u uskoj je svezi 

 čene faktore s Rječinom i njenim kemijskim i mehaničkim djelovanjem. 

 D tektonskom smo dijelu spomenuli, da je Rječina kod Zakaljskog mosta došla 

 do barijere alveolinsko-numulitnih vapnenaca, pa da je svojevremeno ponirala na 

 tom mjestu i podzemno dalje tekla, i to u početku kroz alveol. vapnence, a 

 nije kroz tvorevine gornje krede. 



Posve je prirodno, da je njeno početno korito bilo kudikamo više od 



pa je teklo po prilici nešto ispod današnjega ulaza u pećinu Orehovicu, 



da je za vrijeme jakih vodostaja voda iz Rječine zalazila unutra, a za 



borina protjecala kroz pećinu u korito liječim-. Za to je vrijeme djelovala 



kemijski i mehanički na stariju pukotinu raširujući istu u pećinast 



hodnik, u kakovu se obliku i danas nalazi. Padanjem dotič lubljim urezivanjem 



