ETT FYND AV LIMNÅDIA LENTICULARIS (L.) JÄMTE DESS BIOLOGI 261 
egentliga munhålan, vilken på sidorna begränsas av mandiblerna och un- 
dertill av den synnerligen kraftigt utvecklade överläppen, vars spets 
pekar bakåt och når in mellan de båda främsta extremiteternas basala 
parti (distalt om deras maxillarutskott). Fig. 4 visar överläppen sedd 
från sidan med sin långa, bakåtriktade, borstbesatta spets. På mitten 
av läppens övre kontur! synes den konkavitet, genom vilken mandibler- 
nas spetsar skjuta in 1 munhålan. Som synes, begränsas munhålan upp- 
till och nedtill av två, med täta och korta borst beväpnade ytor. Den 
övre kallas hypopharynx, den undre epipharynx. Tuggningsprocessen är 
ej närmare beskriven hos Lim- 
nadia, men SPANGENBERG har i 
det förut citerade arbetet om 
Branchipus stagnalis redogjort 
för densamma (p. 35): "In dieser 
Mundhöhle scheint eine Art Aus- 
wahl vor sich zu gehen, in- 
dem wenigstens die allzugrossen | ANSE 
Stäcke ausgemerztwerden. Kann : I INNE 
. s EG Fig. 4. ÖOverläpp av Limnadia, sedd 
ein solches Stick wegen semer RR vansta didan 
Grösse nicht weiter befördert 
werden, so sieht man das Thierchen seine Oberlippe heben und nach einigen 
Bemiihungen dasselbe hinauswerfen". Beskrivningen är mycket träffande 
även för Limnnadia. Det kan tillfogas, att utstötningsprocessen sker genom 
rörelser hos epipharynx, d. v. s. överläppens tuggplatta. Som av figuren 
framgår, är denna belägen på ett särskilt utskott av läppen. Genom 
muskler kan detta höjas och sänkas. Vid utstötningen sänkes först över- 
läppen, så att dess spets blir vänd nedåt, varefter genom upprepade höj- 
ningar och sänkningar av epipharynxX' främsta, innersta parti (till vänster 
å figuren) födoämnena skjutas ut ur munhålan. Därpå intager överläp- 
pen åter sitt vanliga läge, tryckt mot djurets undersida. 
Om djuret bjudes färgad äggvita, kan tuggningen och upptagandet 
i främsta delen av tarmen lätt iakttagas. De små äggvitepartiklar, 
som inkommit i innerrännan, drivas alla fram till munnen och upptagas 
däri för att bliva bearbetade av mandiblerna, som härvid komma i ryt- 
misk rörelse. Om för stora mängder äggvita upptagits, eller om djuret 
ej har behov av mera näring, ser man efter en stund överläppen sänkas 
och en portion äggvita stötas bort. Den återstående delen bearbetas 
ytterligare något och glider därpå genom oesophagus in i tarmen. Ägg- 
vita upptages med begärlighet av Limnadia, och snart kan man spåra 
densamma såsom en stark rödfärgning av oesophagus och senare även i 
hela främre delen av tarmkanalen. 
Göra vi slutligen en sammanfattning av vad som i det föregående 
sagts om näringsupptagandet hos Limnadia, få vi följande skema: 
"D. v. s. dess morfologiska undersida. 
