ETT FYND AV LIMNADIA LENTICULARIS (L.) JÄMTE DESS BIOLOGI 265 
mm. långa och 10 mm. höga exemplar. HANssoNn! anför som mått för 
de största från Bohuslän 16,5 mm. i längd. De största av mina egna 
voro 13,5 mm. långa och 10 mm. höga, de minsta 10 mm. långa och 8,5 
mm. höga.” De flesta voro ungefär av den först anförda storleken. Vad 
det yttre för övrigt beträffar är icke mycket att anmärka. Skalkontu- 
ren hade i regel den normala, vanliga formen, framtill mer eller mindre 
högt hjälmformigt välvd. Hos ett 
par exemplar förekommo dock ore- 
gelbundenheter i konturens förlopp 
(fig. 5 nedtill), vilket visade sig 
däri, att ryggkonturen ej förlöpte 
jämnt rundad utan var ojämn, hos 
det ena exemplaret med en tand, 
hos det andra med en liten inskär- 
ning. Skalen voro hos alla erhåll- 
na djur genomsiktiga och svagt 
gulaktiga, ej olivgröna och mer 
eller mindre opaka, såsom fallet 
var med dem, som hittades vid 
Ronneby. - Om de s. k. tillväxt- Fig. 5. Tre skal av Limnadia, sedda från 
linjerna hör nämnas, att de voro sidan. (snor den normala Torslnen ned- 
till två missbildade individer. 
långt färre än på de största Ronne- Dubbel naturlig storlek. 
byexemplaren, hos vilka LILLJE- 
BorG räknade ända till 15. Dessa exemplar hade väl också sannolikt 
levat under gynnsammare livsvillkor än fallet var här vid Upsala. Där- 
till bidrog. troligen klimatet, som längre söderut tillåter djuren att tidi- 
gare börja sin utveckling. Men dessutom har säkert den i Herrstorps- 
pölen rikligare tillgången på föda spelat en stor roll, såsom även prof. 
L. framhåller. Sannolikt är därför, att de av honom funna individen 
genomgått betydligt fler hudömsningar än mina. Det oaktat behöva de 
dock strängt taget ej vara så mycket äldre, ty att av strimmornas an- 
tal sluta till djurets ålder synes vara alldeles oriktigt, emedan, som 
nämndes, just näringstillgången är av stor betydelse. TI och med att 
ämnesomsättningen blir livligare, blir naturligtvis även tillväxten snab- 
bare och skalömsningarna följa varandra med kortare mellanrum. 
I mitten av september 1915 uppträdde Limnadia ånyo rikligt i gölen 
och insamlades då det material, varpå ovanstående biologiska meddelan- 
den grunda sig. Genom sommarens kyla hade exemplaren ej blivit så 
stora som de förut funna. Flera voro ännu utan ägg och mycket små 
samt hunno säkert ej uppnå könsmognad före vinterns inträde. De stör- 
sta individen voro 9 mm. långa och tillväxtlinjerna ej flera än 3 å 4 
stycken. 
! Anf. uppsatsen. 
> Alla dessa mått hänföra sig naturligen till skalet. 
Zool. Bidrag, Uppsala. Bad. 4. 18 
