26 
här uppkomsten av fördelaktiga vanor, som hålla på att 
arbeta sig fram, men ännu ej blivit fixerade till alla indivi- 
der tillkommande artvanor. Dock kan det ej betvivlas, att 
vårdslösandet av dessa för avkommans framtid viktiga hand- 
lingar kommer att medföra sitt straff i form av minskat 
antal avkomlingar av de försumligare individerna. Men där- 
med ställes också i utsikt en framtida eliminering av de under- 
haltiga vanorna genom naturligt urval. 
Larvkammarens grävning. Stekeln har nu nått fram 
till en med sparsamt gräs bevuxen sandig fläck. Här går 
han en stund fram och tillbaka, noga granskande marken 
med sina antenner. Efter längre eller kortare tvekan bör- 
jar han gräva och använder därvid käkarna att uppluckra 
marken och bortplocka gruskornen, medan det lösgjorda 
materialet med frambenen fejas bakåt. Den tid, som åtgår 
att fullborda verket, beror på markens beskaffenhet. Stun- 
dom har stekeln oturen att träffa på någon sten, som ej låter 
sig bortskaffas, och då återstår endast att försöka på lett 
närbeläget ställe. Men dessförinnan visar stekeln den på en 
nästan överdriven ordentlighet tydande vanan att med grus- 
korn och sand igenfylla det redan grävda hålet, som han ej 
längre har någon användning för. Det är svårt att förstå, 
vartill denna, såsom det förefaller, onödiga formalitet tjänar. 
Möta inga oförutsedda hinder, kan hålan vara färdig 
efter omkring 20—30 minuters oförtrutet arbete. Dock an- 
vänder stekeln ej sällan denna tid även till några minuters 
vila. Stundom, men ej ofta, gör han också ett avbrott i gräv- 
ningen för att besöka larvens gömställe och uppfriska min- 
net av dess läge. När allt är färdigt, gör stekeln kring hå- 
lan liknande orienteringsslag, som förut beskrivits, och be- 
ger sig därpå bort för att hämta sin larv, varvid han van- 
ligen färdas med samma korta flygsatser och helomvänd- 
ningar, som då han lämnade larvens gömställe. Återvägen 
