31 
På en solig och vindskyddad plats vid foten av Omberg 
funnos talrika Psammophila-individer på där växande blom- 
mor. Ett antal honor infångades i flaskor, dödades i kloro- 
form och fördes omkring 1 km. därifrån. Detta skedde 
vid middagstiden. Följande dag på morgonen fästades de 
med utspärrade ben på en torvskiva och utsattes i solskenet 
på gården för att fixeras i en naturlig ställning. En stund 
därefter fann jag till min förvåning, att de döda honorna 
uppsökts av två hanar, som parade sig med var sin av dem 
och lätt kunde fångas. Att det huvudsakligen är med luk- 
tens tillhjälp, som hanarna uppsöka honorna, framgår av 
följande. En bomullstapp, som legat i en flaska, där ett 40-tal 
levande Psammophila-honor i flera dagar hållits inspärrade, 
kastades i ett grustag och blev händelsevis kvarliggande 
på sluttningen. Under 8 dagars tid såg jag vid mina uppre- 
pade besök hanar av samma art livligt intressera sig för denna 
bomullstapp, på vilken de kröpo omkring, undersökande den 
från alla sidor. Då flera levande honor inspärras i en flaska, 
känner man också, att de frambringa en ganska stark lukt, 
mycket påminnande om lukten i en bikupa. 
De under sommarens lopp utkläckta Psammophila-ho- 
norna ses aldrig under den återstående delen av den varma 
årstiden syssla vare sig med jakt eller grävning av hålor. 
De tillbringa sin tid med att, omväxlande med besöken i 
blommorna, sysslolösa gå omkring på grusbackarna vid kläck- 
ningsplatsen, putsa och gnida sin bakkropp eller, platt ut- 
sträckta på marken, njuta av solvärmen. De äro dock myc- 
ket vaksamma, resa sig genast, då man närmar sig, fixerande 
fridstöraren och beredda att vid minsta misstänkta rörelse 
gripa till flykten. Ofta ser man dem gå in i markens hå- 
ligheter, isynnerhet under rötter eller stenar, och finnas 
många sådana steklar på platsen, kan man övertyga sig 
om att flera ofta sammansluta sig om en gemensam håla, 
som de i all endräkt och sämja bebo, smekande varandra 
