9 
som dessa steklar utan undantag äro, sky de skuggan, och 
mulna dagar sitta de orörliga i sina gömslen. Till och med 
ett moln, som blott tillfälligt skymmer solen, avbryter de 
flestas verksamhetslust, så att de kunna sitta orörliga i tim- 
tal med sitt byte, till dess solen åter skiner fram. Iakt- 
tagaren kan dock, om han undviker häftiga rörelser, med 
fördel skydda sig själv med en solskärm, medan han lig- 
ger utsträckt på marken vid steklarnas boplatser. Gäller 
det att längre tid fixera steklarnas rörelser på en mark av 
ren sand, besväras ögonen i så betydande grad av solre- 
flexen, att svarta glasögon äro att rekommendera. Förövrigt 
behövs ingen vidlyftig apparat för dessa studier. En liten 
spade eller kniv att gräva i marken med, några olikfärgade 
tagelstrån att tjänstgöra vid sondering av steklarnas gångar 
i olika jordmån, en liten spegelbit för att med solreflexer 
kunna belysa steklarnas verksamhet ett stycke in i gångarna, 
detta är egentligen all materiell utrustning som erfordras. 
Därjämte behöver man god tid. Men framför allt kräves 
det tålamod! Tålamod att om också i timtal oavbrutet iakt- 
taga samma individ och ändå med jämnmod börja på nytt, 
om resultatet genom oberäkneliga tillfälligheter skulle utebliva. 
Soliga och sandiga skogsbryn åt söder, med kort och 
gles växtlighet samt här och där bara fläckar, äro 'om- 
tyckta tillhåll för grävsteklar av många slag. Sandiga gång- 
stigar, om också hårt tilltrampade, väljas med förkärlek 
till boplats av många, blott de äro solbelysta under större 
delen av dagen. Åt söder vettande grustag, som någon 
längre tid fått stå orubbade, hysa ofta i sina branta väg- 
gar talrika grävstekelbon. De norrländska älvniporna med 
sina brinkar av sand- och lerlager erbjuda likaledes utmärk- 
ta boplatser, alltjämt dock med det oeftergivliga villkoret, 
att de intaga ett fördelaktigt läge i förhållande till solen. 
Gamla maskstungna laduväggar, på rot stående döda träd 
och stubbar bebos av vissa arter. Andra gnaga sig gångar i 
