55 
som på b6:te dagen var förtärd, så att blott skinnet åter- 
stod. Denna larv var just densamma, som ovan nämndes 
ha försmått den andra foderlarv, med vilken hans välmenan- 
de moder frikostigt utrustat honom. Fastän denna foder- 
larvs konserveringstillstånd föreföll oklanderligt, brydde han 
sig ej om den, utan spann på 7:de dagen sin kokong, varvid 
den försmådda foderlarven nedmyllades i sanden. Kokong- 
en liknade alldeles den av Psammophila-larven förfärdigade, 
fastän av något ljusare brun färg. 
Larvkammaren. De av sabulosa grävda hålorna avvika 
från Psammophilas däri att gången går nästan lodrätt till ett 
djup av 40—50 mm. Vid dess nedre ända utgår mer eller 
mindre horisontellt åt ena sidan en omkring 20 mm. lång 
och 11 mm. bred larvkammare. Gångens lodräta läge är an- 
ledningen till att denna stekel vid stängningen måste nog- 
grant inpassa ett större gruskorn eller något annat mot- 
svarande underiag ovanför larvkammarens öppning för att 
hindra det sedermera påfyllda finare stängningsmaterialet att 
rasa ner och fylla cellen. 
Jaktltiden. A. sabulosa visar sig ej så tidigt på våren 
som Psammophila. Först ett gott stycke in på den varma 
årstiden börjar man kunna iakttaga honornas verksamhet, 
men samtidigt visa sig hanar, vilket tyder på att den nu fram- 
trädande generationen ej i likhet med Psammophila-honor- 
na övervintrat i fullbildat skick, utan tillbragt sin vinter- 
sömn såsom inspunna larver, vilka fullbordat sin utveckling 
först vid nästa sommars början. Detta står i samband med 
att sabulosa till jaktbyten väljer sådana nattfjärillarver, som 
ej förr än frampå sommaren äro fullvuxna och matnyttiga. 
Men sedan fortgår denna stekels jakttid under hela den 
varma årstiden. Vid köldens inträde dö alla utvecklade 
individer, såväl hanar som honor. 
