Si 
sabulosa bortkastar även urnaria vid grävningen sanden i 
flykten och stänger provisoriskt den ännu tomma hålan. 
Därvid röja olika individer av urnaria samma variationer 
i tillvägagåendet, som i det föregående beskrivits för sabu- 
losa. Medan sålunda en stoppade ner en sten djupt i hålan 
och därovan omsorgsfullt fyllde med mindre gruskorn och 
jord, var det en annan som blott placerade ett par jord- 
klumpar strax: under markens yta i hålans mynning och 
däröver helt löst lade finkornigare fyllnadsmaterial och till 
sist sand. Ännu andra begagnade blott två eller tre jord- 
klumpar, som inpassades i mynningen. Liksom sabulosa 
insamlar urnaria oftast mer än en larv. Peckham uppgiver 
blott två. vilka infångas med en eller annan dags mellanrum. 
På den först inlagda larven fästes ägget på sidan av ett av 
de mellersta segmenten. I ett fall inlades den andra larven 
så sent, att stekelägget på den första redan hunnit kläc- 
kas, såsom det stundom inträffar även hos sabulosa. Para- 
lyseringen har iakttagits blott i tre fall. Ett av dem överens- 
stämde med det hos sabulosa beskrivna tillvägagåendet så 
tillvida, som att lederna bakom bukfötterna ej stuckos, var- 
efter malaxation följde. I ett annat fall åter stuckos först 
de främre lederna och senare de bakre, med överhoppande 
av de mellersta, och utan följande malaxation. Det tredje 
fallet slutligen förlöpte under abnorma yttre förhållanden, 
enär en larv erbjöds åt den nyss från jakten återkomna ste- 
keln. varför det ej kan betraktas såsom oväntat, att han ej 
ville bestå detta påtvingade byte mer än ett enda styng 
och efter en stunds malaxation ej vidare ville taga någon 
befattning därmed. Då intet av de 3 fallen överensstämde, 
sluter Peckham emellertid, att variationen i tillvägagåendet 
måste vara betydande. Sådana individuella variationer låta 
sig förövrigt iakttagas i de flesta av denna stekels hand- 
lingar, liksom förhållandet är bland våra svenska sandsteklar. 
Ett av de exempel på individuell variabilitet, som iakttagits 
