JM 
63 
modern vid ett besök finner, att larven spinner kokong och 
sålunda ej längre har behov av någon föda. Då stänger hon 
hålan omsorgsfullare än förut, fyller hela gången med grus- 
korn eller tillpackad jord och utplånar till sist varje spår 
av ingången genom att däröver hopsläpa växtavfall. 
Det är i denna ofta upprepade inspektion av cellen, 
utan att samtidigt nytt foder medföres och utan annat syfte 
än att övertyga sig om avkommans tillstånd och behov, 
som denna stekel visar sig vara en högre utvecklad moder 
än andra solitära steklar. Det kan till och med knappast 
anses för djärvt att påstå, att hon drager slutsatser av till- 
ståndet i cellen, ty hon rättar sitt följande handlingssätt 
efter vad hon vid sitt besök iakttagit. 
De små larver, som denna stekel gör till sina byten, 
finnas i mängd på växterna i närheten och äro sålunda lätta 
att anskaffa. En följd härav är, att dessa stekelmödrar åt- 
minstone ibland samtidigt uppföda två larver i närbelägna 
hålor, ty jag har sett dem, sedan de nyss inburit foderlarv i 
någon håla, omedelbart övergå till inspektionen av en i 
närheten befintlig, där det visade sig, att de också hade en 
växande larv att sörja för. I betraktande av dessa steklars 
stora livlighet och ständiga verksamhetslust förefaller det 
till och med sannolikt, att flera än två larver samtidigt kunna 
vara föremål för deras moderliga omsorger. Stekeln måste 
sålunda hålla i minne, var han har sina här och där utplan- 
terade skyddslingar, och noga komma ihåg de ögonmärken, 
som ensamma göra det möjligt att återfinna hålornas dolda 
ingångar. Jag har räknat 9 huvudkapslar efter förtärda fo- 
derlarver i en håla, där stekellarven spunnit kokong. Un- 
der förutsättning att stekelmodern ej vid sina inspektioner 
kastat ut någon del av foderresterna, vilket dock är alltför 
möjligt. skulle således det nämnda antalet foderlarver va- 
rit tillräckligt för denna stekellarvs uppväxttid. 
