64 
Då denna stekel, såsom vanligen är fallet, uppträder ko- 
lonivis, så att till och med ganska talrika individer bo helt 
nära varandra på samma plats, uppstå rätt ofta små misshäl- 
ligheter mellan de närmaste grannarna. Ofta gälla tvister- 
na äganderätten till de gruskorn, som begagnas till underlag 
i gången, för att ej den påfyllda sanden skall rasa ner i larv- 
kammaren. På sandiga marker kunna sådana gruskorn vara 
svåra att finna i lämplig storlek, och då två närboende 
steklar samtidigt ha öppnat sina hålor och därvid lagt sina 
upplockade gruskorn vid ingången, händer det ej sällan, 
att vid den följande stängningen den ena stekeln finner 
grannens gruskorn wara bättre och tillägnar sig dem. Blir 
han ertappad vid en sådan stöld, drabba båda steklarna genast 
häftigt samman i flykten några cm. över marken och åter- 
taga därefter sina arbeten. Det ser därför ut som om de 
skulle ha en viss känsla av äganderätt icke blott då det 
gäller själva boet, utan ock i fråga 'om därtill hörande lös- 
egendom. Vid ett sådant tillfälle iakttogs en gång en 
ganska lustig scen, vilken svårligen kan tydas annat än som 
ett puts, som den ene ville spela den andre. Två på 20 
cm. avstånd från varandra boende steklar hade på ovan- 
beskrivna sätt varit i delo med varandra om gruskornen. 
Den lene hade redan avslutat sin stängning och börjat ströva 
omkring i närheten, varvid han även slog några lovar kring 
grannens håla. Detta inträffade just som denne höll på att 
släpa ner en foderlarv. Bakre hälften av larven sågs ännu 
röra sig i hålans mynning, då den kringströvande, liksom 
fattad av en plötslig ingivelse, grep ett av de bredvid lig- 
gande gruskornen och stoppade in det i öppningen, så att 
larven blev fastkilad. Då stekeln nere i hålan märkte det- 
ta, störtade han ut och angrep förbittrad den skyldige, 
som hastigt lagade sig undan. Det är ju påtagligt, att den 
senare ej kunde ha den ringaste nytta av handlingen i fråga, 
som därför endast kan betraktas som ett skälmstycke. Vid 
