71 
steklarna så karakteristiska starka koncentrationen av upp- 
märksamheten på det arbete, med vilket de för tillfället 
syssla, således ungefär detsamma som hos människor ofta, 
fastän oriktigt, kallas distraktion, men som i själva ver- 
ket är distraktionens raka motsats. Han hade otvivelaktigt 
ej märkt larverna, förr än reflexhandlingen var förd till 
slut, den handlingsassociation, som kan uttryckas sålunda: 
hålan bör stängas, innan man lämnar den. 
Exp. 7. Åt en campestris, som nyss burit in en hemförd 
foderlarv och just höll på att stänga sin håla, erbjöds en 
stor mätarlarv, nyss tagen från en av hans grannar. Han 
grep den begärligt, men i stället för att åter öppna sin 
håla och släpa ner (detta. opåräknade byte började denna 
stekel planlöst bära omkring larven i alla riktningar, varvid 
han alltibland stannade för att sticka den. Under dessa 
irrfärder avlägsnade han sig stundom ända till 10 m. från 
sin håla för att dock åter och åter bära fram sin börda 
till dess närhet, utan att det likväl föll honom in att ånyo 
öppna ingången och införliva denna larv med sina förut- 
varande förråd. På detta sätt fortsatte han i mer än två tim- 
mar och i alla händelser längre än iakttagarens tålamod räck- 
te. Det såg emellertid ut som om han blivit förvirrad av 
att se sig i besittning av ett så lättfånget byte. Kanske 
drev honom instinkten att, innan bytet nedbars, underkasta 
sig de mödor, med vilka jakten och den ofta långa transpor- 
ten av bytet från jaktmarkerna i vanliga fall äro förknippa- 
de. Denna stekels tillvägagående har omnämnts uteslutande 
: som exempel på den oberäkneliga växlingen i individernas 
handlingssätt under till synes likartade omständigheter. 
Exp. 8. En campestris höll på att gräva en ny håla. 
Då arbetet var nära färdigt, erbjöds han en med pincetten 
framräckt paralyserad mätarlarv, som han efter någon tve- 
