71 
inspektion måste ha blivit övertygad, att mera sådant var 
av nöden. Stekellarven lades vid ingången, och larvkammaren 
återställdes. Stekeln kom åter och fortsatte sin avbrutna 
stängning, men upptäckte därunder sin larv, stack honom. 
bar bort honom några meter, stack honom ånyo samt lät ho- 
nom sedan ligga. Därefter vände han åter hem för att avsluta 
stängningen och flög sedan bort. Den övergivna larven 
erbjöds åt flera andra steklar av samma slag. Alla stucko 
honom och buro bort honom ett stycke för att skaffa ho- 
nom ur vägen, men ingen ville taga vara på honom ens till 
foderlarv, vilket dock den under exp. 10 omtalade stekeln 
hade gjort. 
Exp. 14. En campestris hade inburit en foderlarv och 
kom jupp för att stänga, då han bortskrämdes ett stycke 
därav att jag öppnade larvkammaren från sidan och plockade 
ut innehållet, som utgjordes av stekelns något mer än halv- 
vuxna larv, sex friska foderlarver och en till större delen 
förtärd dylik. Stekelns egen larv lades vid ingången, där 
den snart upptäcktes av modern, som först stack den upp- 
repade gånger och sedan drog ner den i :hålan. Seder- 
mera förfor hon på samma sätt med två av de ur larvkam- 
maren framplockade foderlarverna. Hon betraktade således 
sin larv som en foderlarv och lade ner honom i hans egen 
håla till mat åt -- honom själv! 
Flera likartade fall skulle visserligen kunnat anföras, 
men det må nu vara nog med dessa tragiska historier. Dock 
vill jag ej avsluta dem utan ett försök till urskuldande av 
de däri medspelande. Såsom redan förut framhållits, är det 
för steklarnas instinktliv särskilt utmärkande, att uppmärk- 
samheten så uteslutande riktas på den instinkthandling, av 
vilken de för tillfället upptagas, och på de därvid nödvän- 
diga sinnesförnimmelserna, att de kunna tyckas alldeles omed- 
vetna om de samtidigt med andra sinnesorgan mottagna in- 
