91 
s. lägger det uppgrävda materialet i en liten hög fram- 
för ingången och använder det sedermera vid stäng- 
ningen till att fylla gången med. En annan likhet med 
Psammophila visar denna stekel däri att den åter fyller 
de hålor, som påbörjats men övergivits, innan de blivit 
färdiga, av den anledning att marken visade sig olämplig. 
På alldeles samma sätt, som i det föregående beskrivits för 
Psammophila, inpräglar enligt Ferton denna Sphex-art i 
minnet sin hålas läge, när han efter slutad grävning går 
för att hämta sitt på något avstånd gömda byte, i det han 
vid sitt avlägsnande från platsen gör oupphörliga helom- 
vändningar och liksom beskriver öglor för att ofta se tillbaka 
på omgivningarnas utseende. 
Liksom andra Sphexer går även denna vid transporten 
"grensle över sitt vid en antenn fasthållna byte. Detta är 
ej synnerligen mycket förlamat, vilket även framgår därav 
att Ferton ett par gånger sett Caloptenus-hanar komma 
fram och para sig med den av stekeln släpade honan. 
Stekeln vidrörde nykomlingen med sina antenner, men fortsatte 
att draga på sin nu förökade börda. Först när den para- 
lyserade gräshoppan släpades mer i sin blivande gravkam- 
mare, övergavs hon av hanen, som för den trånga ingångens 
skull ej kunde följa med längre. 
Anländ till hålans ingång lägger stekeln bytet ifrån sig, 
går först ensam ner i hålan och sträcker sig sedan ut för 
att vid en antenn draga ner gräshoppan. Denna ligger med 
hopvikta ben, vilande halvt på buken och halvt på ena si- 
dan. Ägget fästes vid baklårets ledgång på den uppåtvända 
sidan, i stället för att det hos andra arter av släktet fästes 
på bröstet. 
Nästan analoga levnadsvanor har Ferton i Algeriet åter- 
funnit hos Sphex viduata, vilken likaledes i sin larvkamma- 
re inlägger en enda gräshoppa och, först sedan han för- 
skaffat sig en sådan, gräver håla, vilket kan vara av intresse 
