03 
maxillosa i mellersta Frankrike fångar alla slags där före- 
kommande vårtbitare och syrsor. Kohls tillvitelse, att Fabre 
misstagit sig om arten, vinner därigenom i styrka. S. mazil- 
losa är en stekel av ända till 26 mm. längd, svart, med 
rött band om bakkroppens främre del. Möjligen förekom- 
mer han även i södra Sverige. 
Enligt Fabre's beskrivning lever denna stekel koloni- 
Fig. 11. Sphex maxillosa. 2 ggr. (Original.) 
vis, i grupper på 10—20 individer på samma boplats. Den 
gräver under samma glada sång, som man stundom även 
får höra hos sandsteklarna. Enligt Picard låter den också, 
efter att ha magasinerat sitt byte, höra en triumfsång nere 
i hålan, så stark att den kan höras på ett avstånd av 20 m. 
Översta delen av gången bildar ett slags nära horisontell 
förstuga av 2—3 tums längd, i vilken stekeln tillbringar 
natten och söker skydd under ruskigt väder. Där vilar han 
