102 
och 2:dra benparen. Antalet i samma larvkammare inlagda 
byten växlar efter deras storlek. I början av sommaren, me- 
dan gräshopplarverna ännu äro helt små, har jag funnit 
ända till 15 i samma cell. Sedan de blivit större, anses 
stundom blott 2 vara en tillräcklig portion. 
Tiden för stekelns jaktutflykter beror naturligtvis bland 
annat på tillgången av gräshopplarver i omgivningarna. Me- 
dan stekeln ibland kan återvända med nytt byte var tredje 
minut, låter han i andra fall vänta på sig 20—30 minuter eller 
ännu längre. Under hela provianteringstiden står hålan öp- 
pen. Detta leder stundom till små obehagliga äventyr så- 
som i nedanstående fall. 
En nitidus sågs bära fram sitt rov till ingången av sin 
håla, där han som vanligt lade det ifrån sig och redde sig 
att gå ner. Det befanns emellertid, att en myra var därinne 
och höll på att släpa upp en gräshopplarv ur stekelns för- 
rådskammare. Myran bortjagades av stekeln, som lade sitt 
återerövrade byte framför ingången bredvid den andra gräs- 
hoppan och gick ned för att bära upp nedrasad sand. Där- 
efter drogs den från myran tagna gräshoppan ned, och då 
stekeln kom jupp och fick se den som han nyss hemfört 
från jakten, drog han även ned denna, varefter han begav 
sig på ny jakt. Efter 15 minuter återkom han med nytt 
byte. Vid ankomsten till hålan fann han, att myran — för- 
modligen densamma — åter varit på besök och försökt släpa 
bort en av de förut inlagda gräshopplarverna men bli- 
vit tvungen att lämna den i sticket i hålans mynning, då jag 
fördrev henne. Stekeln lade nu sin börda ifrån sig och drog 
ner den i ingången liggande gräshoppan, kom sedan upp 
och började stänga ingången med sand, utan att bry sig om 
det sist hemförda bytet, över vilket han dock gick flera 
gånger, så att han borde ha märkt det. Emellertid framgår 
av denna händelse, att stekelns besök nere i hålan, innan 
rovet nedsläpas, ej kan anses vara omotiverat. Dock tor- 
