109 
Fig. 19. Kokong av Tachytes lativalvis, omgiven av kakerlackrester, 
4 ggr. (Efter Bouwman.) 
mycket överdriven i fråga om den fara, som han för- 
menar hota stekeln. Enligt Fertons åsikt har den robusta 
stekeln i betraktande av sina offers oansenliga storlek ing- 
enting att frukta, och intet hindrar att förstå en gradvis 
uppkommen fulländning i dessa steklars paralyseringskonst. 
T. Julliani samlar mantidlarver av 4—20 mm. längd. Från Al- 
gier beskriver Ferton en ny art, T. mantiraptor, vars byten 
äro 13—38 mm. långa, medan stekeln själv har en längd av 
13—15 mm. Efter paralyseringen malaxerar stekeln sina by- 
ten och uppsuger Iden ur deras mun utsipprande saften. Sedan 
fortskaffar han dem flygande till sin håla, som i motsats 
till förhållandet hos de förut beskrivna arterna ej står öp- 
pen utan är provisoriskt stängd med sand. Utan att släppa 
sitt byte krafsar stekeln bort sanden och bär ned sin långa 
mantidlarv, som ej rymmes i larvkammaren utan med sina 
långa ben och sin bakkropp når långt ut i gången, Flera 
inläggas sida vid sida i samma cell, alla med huvudena inåt. 
Stekelns ägg fästes på strupen av en av mantidlarverna. 
