111 
röd art, L. anathema, enligt överensstämmande vittnesbörd 
av Fabre och Ferton sannolikt jagar mullvadssyrsor, som 
trots sitt underjordiska liv sålunda ej undgå de faror, för 
vilka deras i dagsljuset levande fränder från så många håll 
äro hotade. Däremot meddelar Peckham, att en amerikansk 
art av samma släkte ej slagit sig på någon liknande ovanlig 
specialitet utan fortfarande håller tillgodo med gräshoppor. 
Ett särskilt intresse erbjuder den lilla svarta Lyroda 
subita från Nordamerika, enär den enligt en — visserligen 
enstaka och ofullständig — iakttagelse av Peckham tycks 
höra till de intressanta steklar, som i likhet med Ammeo- 
phila campestris hemföra nya byten under larvens uppväxt- 
tid. En sådan stekel sågs nämligen med sitt vanliga byte av 
en syrslarv bege sig in i sin håla. Då denna öppnades, 
funnos i cellen 3 syrsor, av vilka en bar stekelns en eller 
två dagar gamla larv. Därmed är visserligen icke avgjort, 
att stekeln skulle även för framtiden fortfara att förse denna 
larv med ytterligare förråd; men möjligheten kvarstår dock, 
att detta fall ej var någon enstaka tillfällighet. 
Astata. 
Om tycke och smak pläga ju meningarna vara mycket de- 
lade, och de låta knappast ena sig genom anförande av 
skäl. Men i ytterliga fall kan man ej undgå att känna en 
viss förvåning, såsom då man öppnar ett Astata-bo och fin- 
ner, att stekelmodern försett sina små med en kost av ute- 
slutande bärfisar. 
De steklar, som visa denna underliga smak, ha en viss 
likhet med Tachytes-arterna, men ha en ännu bredare och un- 
dersätsigare kroppsbyggnad än dessa. Färgfördelningen är 
likaledes den för så många rovstekar gemensamma: svart 
med bakkroppens. främre del rödbrun. Dock finnas utom 
