E12 
vårt land även helt svarta arter. Storleken hos våra två 
arter växlar mellan 6 och 14 mm. 
Astata-arterna bebo samma slags marker som Tachytes- 
arterna och förekomma ofta blandade med dessa. Men 
i stället för att såsom Tachytes nöja sig med encelliga bon 
gräver Astata en huvudgång till några cm. djup och utgräver 
i mån av behov på sidan därom larvkamrar, som en efter en 
förses med proviant och ett ägg, varefter dess förbindelse 
med huvudgången avstänges med sand, och en ny larvkam- 
mare gräves åt någon annan sida. Larvkamrarna i ett bo 
äro sålunda grupperade kring huvudgången, på helt kort 
avstånd därifrån och i olika nivå, men vanligen omkring 
4—35 cm. under markens yta hos den större arten. Hos den 
mindre äro boen grundare. Bon av denna typ äro tillika 
stekelns egen bostad under natten och i ruskigt väder. 
Astata boops. Denna är vår största art, med en längd 
av ända till 14 mm. Vid hålans grävning håller han fram- 
fötterna vända mot varandra, och vilande på de bakre ben- 
paren rakar han med båda frambenen samtidigt sanden bak- 
om sig. Nedre ändan av huvudgången är tillika den första 
Fig. 20. Astata boops. (Hona t. v., hane t. h) 2/2 ggr. (Original.) 
