136 
ena efter det andra, så att de avklippta styckena blevo 
liggande på bladet. Därpå vidtog en egendomlig operation, 
i det stekeln upprepade gånger långsamt drog de kvarsit- 
tande antennstumparna mellan käkarna. Ensamt för att få 
suga den lilla mängd blodvätska, som sipprar ut ur såren, 
är det nog ej som stekeln behandlar sitt byte på detta sätt, 
utan snarare för att genom mnervens sammanklämning göra 
antennstumparna känslolösa, enär han sedan använder dem 
att hålla fast i, då bytet transporteras. Möjligen åsyftar av- 
klippningen av kakerlackans långa antenner också att bereda 
bättre utrymme åt 'henne i den trånga hålighet, där hon snart 
skall inspärras, ty Ampulex-arterna ha likaledes iakttagits 
på ett eller annat sätt stympa sina kakerlackor, innan de 
stänga in dem. 
Kakerlackan låg fortfarande orörlig på ryggen, och nu 
började stekeln en lång stund slicka hennes mun. Detta 
har ofta iakttagits ske med de kakerlackor, som hålla på 
att transporteras och som redan vaknat ur sin bedövning. 
Förmodligen avser stekeln därmed att genom retningen på 
mundelarna framkalla uppstötning av krävans innehåll, så 
att han skall få uppsuga detta till sin egen näring. Såsom 
redan förut nämnts, söka en del rovsteklar genom klämning 
av undre svalggangliet på sitt byte ernå samma syftemål. 
Innan stekeln nu hemförde sitt på detta sätt preparerade 
byte, fann han nödigt att övertyga sig om att han ännu 
kom ihåg vägen till hålan. Han begav sig därför på ett 
besök dit, kom så åter och hämtade sin kakerlacka, som 
han vid ena antennstumpen drog baklänges hela vägen till 
hålan, där hon insläpades, varefter stekeln stängde ingång- 
en med sand, gruskorn och växtavfall. 
Då hålan om en stund öppnades, låg kakerlackan på 
ryggen i cellen, men reste sig genast och gick ganska liv- 
ligt, fastän hon varit alldeles orörlig, då hon inlades omkring 
1/3 timme förut. Denna kortvariga paralysi är något särskilt 
