156 
re benparet, sannolikt därför att passagen genom gången 
skulle bli alltför trång för den grovt byggda stekein, om 
han därtill just på det bredaste stället av sin kropp skulle 
tillöka sitt omfång med flugan. Vid denna överflyttning 
kommer emellertid en liten del av flugans kropp att skjuta 
ut bakom stekeln, och av detta ögonblick begagna sig de 
runtomkring lurande parasitflugorna till att skynda fram 
och i all hast fästa sin levande födda lilla larv på den så- 
lunda blottställda delen av bytet. 
I vårt land hotas denna stekel knappt av några andra 
parasiter, men i södra Europa hemsökes han av en stor 
och praktfull guldstekel, Parnopes grandior. Samma guld- 
stekelsläkte tycks även i avlägsnare delar av världen vål- 
la Bembex bekymmer, ty Brauns omtalar, att sydafrikanska 
Bembex-arter likaledes ansättas av Parnopes-arter, som gräva 
sig in i de slutna hålorna för att anbringa sina ägg på de 
insamlade flugorna. 
Då stekeln om en stund åter kommer upp för att fort- 
sätta sin jakt, krafsar han bakom sig sand över ingången, 
i det han 'med sina med långa grävborst utrustade framben 
energiskt rakar sanden bort mot hålans mynning. Nu riskerar 
han ej att falla framstupa, enär mellanbenen ej längre äro 
upptagna. Så kraftiga sandskurar kastar han bakom sig, att 
en betydande del av sanden slungas långt på andra sidan om 
ingången, och detta är just något för Bembex-hålorna sär- 
skilt utmärkande, att den uppgrävda sanden ligger i två 
motsatta huvudriktningar vid hålornas mynningar. Sedan 
detta pågått en stund, vänder sig stekeln om för att ut- 
röna effekten, varvid han under trippande tvärsteg, än åt 
höger, än åt vänster, övertygar sig om att stängningen är till- 
fredsställande och att ingen insänkning längre förråder myn- 
ningens läge. 
Medan honan håller på att stänga sin håla eller nygräva 
en sådan, har hon ofta en beundrande åskådare i en hane, 
