159 
tid att gå på ny jakt. Vid undersökningen av på detta sätt 
inspekterade hålor. befunnos de innehålla en stekellarv i 
mer eller mindre framskridet tillstånd jämte dennes till större 
delen konsumerade förråd av flugor, vilket stekeln möjligen 
haft för avsikt att komplettera, om han fått behålla sin håla 
i fred. 
Även vid de öländska boplatserna visade det sig, att 
stekelmodern på 'en gång försåg sin larv med förråd, som 
tydligen voro avsedda för flera dagar. Detta framgick, om 
en och samma stekel, som visade sig syssla med jakt, över- 
vakades hela förmiddagen vid hålan, så att det kunde kon- 
trolleras, huru många jaktbyten han hemförde under denna 
tid. Men det framgick med ännu större tydlighet vid hå- 
lornas uppgrävning, då de mycket ofta visade sig innehålla ' 
långt flera flugor än larven kunde konsumera under dagen. 
Det är påtagligen alldeles otänkbart, att Bembex skulle kunna 
bibehålla sig, om larven oundgängligen fordrade färskt och 
dagligen inlagt nytt foder. Första långvariga regnväder 
skulle (då utrota hela kolonien. 
Fabre beräknar, att varje Bembex-larv i medeital skulle 
förses 'med 60 flugor av medelstorlek. Detta är helt säkert 
betydligt överdrivet, och ett 30-tal torde komma sanningen 
åtskilligt närmare. Hos oss visar B. rostrata ej den förkär- 
lek för brömsar som i södra Frankrike, utan samlar före- 
trädesvis blomsterflugor av växlande storlek, även de all- 
ra största. Men valet beror förmodligen på den lokala 
tillgången. 
Förstlingen bland jaktbytena är en mindre fluga, som 
alltid får förtroendet att bära stekelns ägg. Ferton har iakt- 
tagit, att denna först inlagda fluga hos Bembex oculata all- 
tid vilar på ryggen, med ena sidans vinge utspänd och 
samma sidas mellanben omvridet och utsträckt under vingen, 
möjligen för att hindra denna att återtaga sin viloställning. 
Då ägget är fäst i upprättstående ställning utmed flugans 
