166 
för att sedan, efterhand som larven växer, inbära foder, 
använder däremot M. surinamensis samma metod som de 
flesta Bembex-arter. Enligt Bréthes lägger nämligen M. suri- 
namensis sitt ägg på den först inlagda flugan och förser se- 
dan den utkläckta larven i mån av behov med nytt 
foder. 
Ännu ett till Bembex-gruppen hörande släkte, det isyn- 
nerhet i medelhavsländerna utbredda släktet Stizus, har 
att uppvisa arter med liknande, från de övriga rovsteklarnas 
så avvikande vanor. Släktet omfattar i svart och gult bro- 
kigt färgade, stundom ansenligt stora arter. Några, såsom 
Stizus fasciatus enligt Ferton 
och åtskilliga sydafrikanska 
enligt Brauns, infånga såväl 
larver som imagines av gräs- 
hoppor och gå tillväga såsom 
flertalet rovsteklar, i det de på 
en gång inlägga hela foderför- 
rådet "samtidigt med ägget och 
definitivt tillsluta hålan, utan 
att avbida äggets kläckning. 
Andra infånga blott stritar. Bland dessa har Ferton 
funnit två, som inlägga sitt ägg i den ännu tomma cellen och 
först därefter insamla några stritar till foder åt den ännu ej 
kläckta larven, som (de sedan, i den mån han tillväxer, förse 
med ny föda. Den ena av dessa, Stizus tridens, lägger sitt 
ägg helt enkelt på cellens golv, utan några särskilda anord- 
ningar. Den andra, Stizus errans, bygger däremot på cellens 
golv av hopklibbade sandkorn en liten piedestal med bred 
och stadig bas, i vars topp ägget fästes i en upprättstående 
ställning, en inrättning således, som erinrar om äggbägaren 
hos Bembex mediterraneus. 
De härovan omtalade rovsteklarna med avvikande lev- 
nadsvanor överensstämma, såsom Ferton framhåller, med ge- 
Fig. 36. Ägg av Stizus fasciatus vid gräs- 
hoppans bakhöft. 2 ggr. (Efter Ferton.) 
