170 
och ha nedåtkrökta mynningar. Dock måste det medgivas, 
att man också träffar Gorytes-kolonier, där inga getingar ses 
till vid boplatsen. Det väsentliga i detta mimicry-förhål- 
lande tycks vara, att Gorytes förlägger sina jaktmarker till 
platser, som ofta i ovannämnda syfte besökas av Hoplome- 
rus, och där spottstritlarverna genom vanan vid getingarnas 
besök blivit tryggare och mindre misstänksamma. Jag har 
aldrig sett någon stritlarv låta sig falla, medan getingen 
skattar hans skumsamling; men så är 
denne också vida mera hyfsad i sitt 
uppträdande och sticker varken fram- 
ben eller gadd in i stritlarvens fristad. 
Gorytes campestris uppträder näs- 
| tan alltid kolonivis. Stundom äro 
kolonierna mycket folkrika, och hålor- 
nas mynningar ligga ganska tätt intill 
varandra. De stå ständigt öppna under 
jakttiden och leda in i en ganska lång . 
och oregelbundet krökt huvudgång, 
utefter vars sidor man finner de om- 
kring 12 mm. långa och 7 mm. breda 
cellerna, vilkas samband med huvud- 
gången avstänges, i samma mån som de blivit fullt provianterade. 
Denna stekel jagar uteslutande larver av spottstriten, 
och hans tillvägagående vid fångsten har omtalats härovan. 
De paralyserade bytena hembäras av stekeln i flykten, bröst 
mot bröst och fasthållna med mellanbenen. Utan att visa nå- 
gon påfallande tvekan om vilken av de många ingångarna som 
är hans egen, slår stekeln ner därbredvid och går sedan i 
sakta mak in. I cellerna läggas alla bytena med huvudena 
inåt, och som 'de äro mycket klibbiga, bilda de vanligen, 
tätt packade som de ligga, en sammanhängande klump. De 
visa inga rörelser, 'och det är tvivelaktigt om de äro levande. 
Åtminstone tyckes de snart övergå i upplösningstillstånd. 
Fig. 38. Stritlarver i cell av Gory- 
tes campestris. 2 ger. (Original.) 
