179 
nast livligt intresse, flyttade sig ofta närmare ingången 
och sågs en gång gå in i hålan, sedan dess ägare flugit ut. 
Han infångades och insläpptes i ett rör, där en mängd 
stritlarver från en Gorytes-cell inlagts, men fastän han syn- 
bart intresserad rotade omkring bland dem i början, visade 
han ingen benägenhet att lägga ägg under dessa förhållan- 
den. Utsläppt ur röret fortsatte han sin vaktgöring vid 
Gorytes-hålorna, i sin hållning erinrande om en lurande Cero- 
pales. 
Följande dag sågs förmodligen samma Nysson på denna 
plats iakttaga samma uppförande, som ovan beskrivits, d. v. s. 
han spionerade utanför Gorytes-hålorna, omväxlande med att 
han gjorde kortvariga besök i dem. Detta beteende är så 
karakteristiskt för foderparasitiska steklar, att det blott här- 
av otvetydigt framgår, att denna Nysson har för avsikt att i 
Gorytes-boen insmuggla sitt ägg. Själva ägget har det ej lyc- 
kats mig att anträffa. Det bör vara anbragt på ett-annat 
sätt här än i tfumidus-boet, ty campestris samlar blott 
vinglösa stritlarver, som ligga sammanklibbade i en klump, 
och ägget måste i denna röra vara synnerligen svårt att upp- 
täcka. 
Det är anmärkningsvärt, att Nysson bidens saknar det 
gula tvärstrecket, som finns på ryggen bakom vingarna 
hos honorna av Gorytes campestris och mystaceus, ty däri 
liknar han samma steklars hanar, som likaledes sakna detta 
gula streck. Kanske förväxlas därför Nysson med de kring 
ingångarna kringstrykande hanarna och tolereras av denna 
anledning utan att bortdrivas. 
Alldeles invid den plats, där Gorytes bodde och bespe- 
jades av Nysson, fanns en boplats för de solitära geting- 
arna Hoplomerus reniformis och spinipes. Här levde så- 
ledes alla medlemmarna i den förut antydda mimicry-trion 
i varandras omedelbara närhet. Getingarna kunna knappast 
antagas ha något intresse av denna likhet. Däremot torde, 
