188 
stället skulle han med käkarna döda sina flugor, som upp- 
ges bära spår av ett sådant behandlingssätt däri att deras 
thorax skulle vara krossad. 
Detta är en alldeles oriktig framställning. De mest 
tillförlitliga iakttagare överensstämma i att inga yttre ska- 
dor på flugornas thorax kunna märkas, och Ferton har 
övertygat sig om att. paralyseringen tillgår på det av v. Sie- 
bold beskrivna sättet, vilket förövrigt är synnerligen lätt att se. 
I fråga om stekelns sätt att bära hem sin fluga ha också 
olika meningar framställts, i det somliga författare bestrida, 
att Oxybelus skulle bära sitt byte uppspetsat på gadden, och 
i stället uppgiva, att det skulle fasthållas med bakbenen. 
Så uppger t. ex. Peckham, att den amerikanska O. quadri- 
notatus med bakbenens klor omfattar huvudet på den upp och 
nedvända flugan, vars nästan hela kropp därför är synbar 
bakom stekelns. Detta sistnämnda tror Peckham ha kunnat 
göra det intrycket, att flugan tycktes buren på gadden. På 
liknande sätt som den amerikanska arten uppge Shuckard 
och Gerstäcker, att den europeiska O. 14-notatus skulle bära 
sina byten, vilket bekräftas av en så eminent iakttagare som 
Ferton. Däremot har Ferton sett såväl O. uniglumis som 
melancholicus bära sina byten uppspetsade på gadden. Det 
visar sig sålunda, att båda dessa metoder verkligen kom- 
ma till användning, men hos olika arter. Varje art förblir 
trogen sin en gång antagna vana. 
Här i Sverige går 0. uniglumis tillväga så, som det be- 
skrivits av v. Siebold. Stekeln kröker starkt fram sin bak- 
kropp och sticker sitt offer i främre delen av bröstet, strax 
bakom strupen. Sedan rätar han ut kroppen utan att draga 
ut gadden, och den spetsade flugan vilar nu med ryggen 
mot marken och med blott huvudet dolt under stekelns 
bakkropp. Då Oxybelus kommit hem med sitt byte till 
sin "stängda håla, börjar han med framfötterna krafsa bort 
sanden. Därvid kan man tydligt se, att han vilar på de två 
