194 
den lett till uppkomsten av alla de tallösa, för de mest 
skilda levnadsvillkor avpassade livsformerna. 
Somliga äro markbyggare, som i sandiga marker och 
stundom i sandbrinkar gräva sig ett bo, bestående av en 
huvudgång med på växlande avstånd därifrån belägna cel- 
ler, vilkas samband med huvudgången avstänges, sedan var 
och en försetts med tillräcklig proviant. 
Andra äro trä- och stjälkbyggare, d. v. s. anlägga sina 
celler i 'maskhålen i trädstubbar och döda stammar eller 
i ihåliga kvistar och stjälkar. 
De allra flesta silvermunsteklar insamla flugor eller myg- 
gor till foder åt sina larver, och valet av detta rov torde 
därför kunna betraktas som släktets ursprungliga vana. Vis- 
sa arter däremot ha, förmodligen jämförelsevis nyligen, över- 
givit denna specialitet och med framgång slagit sig på jakten 
efter djur av helt andra grupper. Av särskilt intresse äro 
några arter, som 'visa sig ej fullständigt ha uppgivit den 
fäderneärvda seden att samla flugor, utan fortfarande förse 
sina larver med sådana, men därjämte liksom på försök bju- 
da dem foderdjur av annat slag. 
Härnedan anföras några typiska representanter för olika 
riktningar i levnadssättet hos silvermunsteklarna, varvid 
början göres 'med markbyggarna. Släktnamnen angiva un- 
dersläkten under släktet Crabro. 
Thyreopus. För detta undersläkte egendomliga äro fram- 
förallt hanarnas vidunderligt formade framben, på vilka så- 
väl lår som tibier och fotleder antagit de märkvärdigaste 
former. Mest i ögonen fallande äro de skivlika utplattning- 
arna på tibierna. Man kan med fog undra, vartill denna 
komplicerade inrättning skall tjäna. Naturligtvis ligger det 
nära tillhands att tro dem utgöra griporgan vid parningen, 
som dock ännu ej blivit bevittnad. Emellertid återfinnas 
liknande inrättningar hos enstaka arter inom andra under- 
