196 
Jakten iakttogs på en sandig mark på Öland, där denna 
art grävt sina hålor i en gångstig. På dessa sandmarker är 
ett slags fluga med snövitt ludna hanar (Thereva anilis) 
vanlig. Under solheta dagar bruka dessa hanar i yrande 
dans stiga högt upp i luften för att därefter plötsligt låta sig 
falla rakt ner till marken, påfallande lika sakta dalande snö- 
flingor. En utefter gångstigen på omkring 12 m. höjd fram- 
jagande peltarius stannade vid anblicken av en sådan på 
marken vilande Thereva-hane, stod några ögonblick som en 
falk stilla i luften och slog så plötsligt ned på flugan i en 
riktning, som bildade ungefär 45? 
vinkel med den vågräta marken. 
Hans rörelse därvid var så förvånan- 
de snabb, att han bokstavligen för- 
svann ur min åsyn för ett ögonblick 
och först åter kom till synes liggande 
på ryggen på marken och med gad- 
den instucken i flugans bröst. 
Även cribrarius jagar på ett 
Fig. 49. Thereva anilis. 2 ggr. liknande sätt, under det den sökan- 
(Efter Bouwman.) 
de flyger fram mellan sandmarker- 
nas glesa växtbestånd. Här och där stannar den för ett 
ögonblick svävande framför ett blad, på vilket en fluga slagit 
sig till ro, för att plötsligt snabbt skjuta fram och försöka 
gripa henne. 
Hoplocrabro quadrimaculatus. Denna 7—9 mm. långa 
art är glänsande svart med gulfläckiga ben och bakkropp 
samt stundom även några gula teckningar på mellankroppen. 
Den bebor uteslutande lodräta sandbrinkar och gräver i 
dem ett 20-tal cm. djupa gångar, utefter vilka cellerna an- 
träffas. Dessa provianteras med myggor och mygglika flu- 
gor. På en av dem fästes ägget på strupen, liksom alltid 
hos silvermunsteklar. 
