205 
varje cell, alla med huvudena inåt och tätt packade intill 
varandra som sardiner i en låda. På den innersta och så- 
ledes först inburna fäster stekeln ena ändan av sitt ägg vid 
strupen, så att det ligger längs bröstet på fjärilen. Många 
av de nyss inlagda fjärilarna röra livligt sina antenner. Den 
fullvuxna larven omger sin kokong med ett lager av de ef- 
ter hans måltid återstående fjärilvingarna. 
Av de i trä eller ihåliga stjälkar boende silvermunstek- 
larna är kanske Solenius vagus den 
vanligaste bland de större. Den bebor 
maskhål i stockar och trädstubbar, men 
tycks också äga förmåga attsjälv ur mur- 
ket träutgnagalånga, förgrenade gångar, 
i vilka cellerna anordnas i rad efter 
varandra, åtskilda av tjocka lager av 
maskmjöl. Cellerna provianteras med 
6—8 medelstora flugor av mycket 
växlande slag, beroende på tillgången 
på platsen. Ägget fästes med ena 
ändan vid strupen på en av flugorna 
och står förövrigt rakt ut åt sidan. 
Vingar och onjutbara rester hopas av 
larven i ena ändan av cellen. Efter Fig. 57. Solenius vagus, hona 
omkring 8 dagar har han förtärt sitt po RR RNE 
foder och spinner en glesmaskig 
vävnad utefter väggarna, inom vilken han förfärdigar sin myc- 
ket långsträckt päronformiga, veka och gula kokong, vars 
tjockare ända sammandrages till en spets. 
Medan det stora flertalet av trä- och stjälkbyggande sil- 
vermunsteklar till foder använder flugor eller myggor, ha 
även bland dem några få övergått till en annan levnadsord- 
ning. Den med ovannämnda Ceratocolus besläktade Thyreus 
cly peatus insamlar i likhet med sin markboende frände små 
