210 
infångat rov användes uteslutande till näring åt jägaren själv, 
som i sådant fall suger sitt bytes blod och sedan låter det 
ligga. Däremot är det sällsynt att anträffa vägsteklar i blom- 
mor, d. v. 's. honorna. Hanarna, som ej kunna skaffa sig 
några spindlar, ha ingen annan utväg än blombesök att 
uppehålla sitt liv. 
Om således inom denna grupp stor enformighet härskar 
i fråga 'om val av jaktbyte, råder däremot en betydande om- 
växling i sättet att bemäktiga sig ett sådant, varvid även 
intressanta parasitiska metoder ifrågakomma. 
Bobyggnaden är också rätt omväxlande. Visserligen äro 
de i marken grävda encelliga boen de vanligaste, men exemp- 
len på bon anordnade på annat sätt äro rätt talrika. T. o. m. 
en så sällsynt bo-form som fristående celler, murade av lera, 
förekommer bland vårt lands vägsteklar. 
Pompilus. 
Detta artrika släkte omfattar mer än hälften av alla 
våra vägsteklar och tillika både de största och de allmännaste. 
Bland de 31 svenska arterna är det knappt halva antalet, om 
vars levnadssätt man överhuvud känner något alls. Men re- 
dan dessa erbjuda med sitt växlande tillvägagående ett be- 
tydande intresse, enär man bland dem kan iakttaga en gradvis 
tilltagande förbättring av jaktmetoden ävensom uppkomsten 
av nya fördelaktiga instinkter, varjämte några övergått till 
ett parasitiskt levnadssätt. 
Pompilus spissus. Denna är en medelstor vägstekel, 
6—10 mm. lång, svart 'med rödgrått band kring basen av 
bakkroppen. På en sandig mnipsluttning vid Ljungan sågs 
i juni och början av juli en brokig blandning av åtskilliga 
arter vägsteklar, som rörde sig om varandra på en ganska 
