211 
begränsad fläck, sysselsatta var och en på sitt sätt. Bland 
dem funnos också åtskilliga individer av spissus. Medan 
de övriga arterna ofta sågos bära hem förlamade spindlar från 
sina jaktmarker mellan (de glesa buskarna i det närbelägna 
skogsbrynet, var det i ögonen fallande, att spissus aldrig 
sågs bära något byte. Medan de övriga använde mycken tid 
och möda på att i den lösa sanden gräva sina lätt igenrasande 
hålor, sågs däremot spissus aldrig gräva i sanden. Han 
skilde sig således tydligt från den stora hopen av sina släk- 
Fig. 59. Wesmaälinius sanguinolentus (t. v.), Pompilus spissus (t. h.). 2!/2> ggr. 
(Original.) 
tingar, och för att komma hans hemlighet på spåren måste 
man övervaka hans görande och låtande. Sedermera anträf- 
fades han även i andra trakter, alltjämt i barrskogsbryn, 
och överallt avvek han på samma sätt från övriga där vistande 
vägsteklar. Han tillbragte sin tid med att företrädesvis 
ströva omkring på de fläckar, där sanden täcktes av barr, 
kvistar, tallbarkflisor och annat barrträdsavfall, under vilket 
han här och där sökte tränga sig ner, ej genom grävning 
med frambenen, som sakna grävborst och därför ej äro 
danade till grävredskap, såsom hos flertalet vägsteklar, utan 
med huvudets och käkarnas tillhjälp. 
En dag sågs en spissus med käkarna framsläpa barr, trä- 
bitar och annat växtavfall för att lägga det på en punkt, 
