228 
Som exempel på utvecklingstidens längd kan nämnas, 
att i ett iakttaget fall ägget kläcktes efter en embryonaltid 
av 5—6 dygn. Larven åt på spindeln i 7—8 dygn. Sedan 
höll han på med kokongspinningen i 2 dygn. Den full- 
bildade stekeln framträdde ur kokongen 35 dygn därefter. 
Den nya generationen. Efter midsommar plägar vialicus 
hastigt avtaga i antal, och i början av juli försvinner vanli- 
gen den gamla generationen alldeles. Omkring mitten av juli 
börjar däremot den nya generationen framträda. Först visa 
sig hanarna, såsom vanligt hos nästan alla insekter. Dessa 
hanar hålla sig några dagar kvar på kläckningsplatsen, där 
de med uppresta vingar vimla om varandra på marken, för- 
följande, knuffande och undvikande varandra. Många ses 
visa samma intresse för de ännu under marken vilande oöpp- 
nade honkokongerna som Psammophila-hanarna, i det de 
med sina antenner undersökande snoka omkring bland spring- 
or och hål i marken, dock utan att — såsom Psammo phila- 
hanarna — försöka gräva. Sedermera framträda även ho- 
NoOrfår oc 
Den nya generationen tillbringar återstoden av somma- 
ren i sus och dus, utan någon tanke på moderskapets mö- 
dor. Visserligen fånga honorna en och annan spindel, men 
blott för att suga hans blod och sedan övergiva honom. 
Men frampå hösten och ända till frostens inträde ses de 
syssla med att gräva ända till 30 cm. djupa hålor, helt annor- 
lunda än de blott på 3—5 cm. djup belägna larvkamrar, 
som i sommarens början grävas för avkommans räkning. 
Dessa djupa hålor äro avsedda till vinterkvarter för honorna, 
av vilka flera — jag har sett ända till 8 — slå sig tillsam- 
man om grävningen och sedan i all endräkt bebo samma håla, 
där de gemensamt insomna i vinterdvalan. Hanarna över- 
leva däremot ej vintern. I de nämnda avseendena avviker 
viaticus från alla andra vägsteklar, bland vilka eljest ingen 
