238 
hålan, vilket onekligen ser ut som en logisk slutledning, grun- 
dad på förvärvad erfarenhet om tyngdkraftens verkningar. 
Åter gick stekeln upp med sin börda samma väg söm 
förut, dock först efter att några gånger ha upprepat sina 
fruktlösa försök att gå rakt uppför den branta väggen. Han 
uppnådde denna gång lyckligen avsatsen, lade rovet ifrån 
sig och gick in i hålan. I samma ögonblick, som han släppt 
spindeln, hade emellertid denna rullat ned och låg nu åter 
nedanför branten. Då stekeln nu kom ut joch ej fann spindeln 
på den plats, där han lagt den, förspillde han ingen tid med 
att söka, utan flög genast ned till brantens fot, där han 
åter började sina uppsläpningsförsök. Som jag emellertid 
förutsåg, att det aldrig skulle lyckas stekeln att införa sitt rov 
i denna opraktiskt anlagda håla, jämnade jag den smala av- 
satsen utanför hålans ingång, så att den blev horisontell i 
stället för att slutta utåt. Men icke ens detta hjälpte, ty 
knappt hade stekeln ånyo nått avsatsen, innan han förlo- | 
rade fotfäste och denna gång själv föll ned jämte sitt rov. 
Med en pincett fattade jag tag i ett av spindelns ben, me- 
dan stekeln alltfortfarande höll fast i ett annat, och varligt 
nedlades båda framför hålans ingång. Förklarligt nog efter 
denna luftfärd, kände stekeln ej genast igen platsen utan 
började släpa sin börda uppför sluttningen ovanför avsatsen, 
då han tydligen ej kunde få klart för sig, att han redan var 
uppe, fastän han ej själv haft något besvär därmed. Dock 
vände han plötsligt efter få ögonblick och gick baklänges 
in i sin håla, denna gång utan att släppa spindeln, såsom 
eljest är vanligt, förmodligen emedan han befarade, att den 
i sådant fall åter skulle rullat ned. 
Denna stekel fångar flera slags spindlar, men isynner- 
het Drassodes-arter och vargspindlar av flera slag. Medan 
Drassodes brukar vara fullständigt förlamad, krya vargspind- 
larna snart till sig, så att, om en håla, där en sådan inburits, 
efter en stund öppnas, spindeln ej sällan själv arbetar sig 
