244 
transporteras i flykten och under hålans grävning upphäng- 
as i en grenklyka. Stekeln avbryter ofta grävningen för att 
besöka sitt byte. Till och med i en sådan liten detalj, som att 
ägget fästes mycket löst och därför lätt lossnar, överens- 
stämma de båda arterna. De äro också till utseendet mycket 
lika och äro otvivelaktigt nära besläktade. Men alltsedan 
den amerikanska kontinenten stod i landförbindelse med 
den europeiska, måste en rundlig tid ha förflutit. Sedan 
dess har emellertid ingen förändring i artvanorna ägt 
rum hos de båda fränderna. 
Fig. 66. Pompilus unguicularis (t. v.) och dess parasit campestris (t. h.). 27/3 ggr. 
(Original.) 
Slutligen kan tilläggas, att även hos denna art tjuvaktiga 
individer på samma boplats söka tillägna sig sin grannes 
spindel, iom: tillfälle erbjudes, och att även rufipes setts stänga 
den tomma hålan, sedan hans spindel försiktigt framdragits 
därur. 
Pompilus unguicularis, som är en av de svarta och röda 
arterna, når en längd av 11 mm. och vistas på sandiga fält 
med kort och gles växtlighet eller i sandiga skogsbryn. I 
