249 
Då hålan uppgrävdes, visade det sig, att unguicularis-ägget 
blivit ersatt med ett mindre cam pestris-ägg. 
Efter ett par dagar framgrävdes en av unguicularis nyss 
inlagd krabbspindel och hemfördes, utan att ägget rubbades. 
Han inlades i den flaska, där campestris hölls inspärrad. 
Så snart denne senare fick se spindeln, trevade han på ho- 
nom med antennerna, märkte ägget, grep det genast med 
käkarna, lossade det med ett ryck och förtärde det helt och 
hållet. Flaskan ställdes sedan en stund i mörker. Då den 
togs fram, visade det sig, att spindeln, som förut legat på 
ryggen, nu blivit vänd av stekeln, så att den numera intog 
samma ställning som i unguicularis-cellerna, d. v. s. med ryg- 
gen uppåt. På undersidan hade campestris anbragt sitt lilla 
ägg, och förmodligen var det för att få spindeln i lämplig 
ställning för äggläggningen, som han vänt honom. 
Vid ett senare tillfälle iakttogs denna procedur i det fria. 
En unguicularis hade inburit sin krabbspindel och börjat 
stänga. Han bortdrevs, innan arbetet var avslutat, och gång- 
en utvidgades ända till cellen, så att spindeln kunde ses 
ligga där i vanlig ställning. Därefter ditsläpptes en nyss på 
platsen infångad campestris. Han gick genast in i kammaren, 
klättrade omkring på spindeln och trevade på honom med an- 
tennerna. Snart upptäckte han ägget, vilket han, såsom 
kunde ses i det med en spegel inkastade solljuset, långsamt 
förtärde. Därefter krökte han sin bakkropp in under spin- 
delns, medan han lade sitt ägg. Detta var ett par ögonblicks 
verk. Stekeln putsade nu en stund sina antenner och bör- 
jade sedan stänga kammarens ingång. 
Campestris nöjer sig ej blott med att mödosamt upp- 
spana och av en tillfällighet upptäcka de av unguicularis till- 
slutna hålorna. Får han se ungutcularis i verksamhet vare 
sig med att gräva en håla eller att tillstänga en sådan, så 
vet han, att här snart en spindel kommer att vankas, och 
