203 
lilla moderns ägg, skulle, genom att få förfoga över den 
ganska stora korsspindeln, ge upphov till en stekel av an- 
senligare storlek än modern. Skillnaden i storlek framgår 
av: fig. 68 (sid. 255), där den mindre är modern och den 
större dottern, vars kokong ses bredvid. 
Vad nu beträffar den ovannämnda serien av parasiter, 
den ena på den andra, så att man kan tala om 12-faldig hy- 
perparasitism, så är den nog ganska överraskande. Ty den 
ådagalägger, att det stundom ej är så väl beställt med ända- 
målsenligheten i naturen, särskilt vad beträffar djurens hand- 
lingar, vilka, vare sig de äro instinktmässiga eller ej, inga- 
lunda alltid äro inriktade på artens intressen. Ingenting 
tycks hindra, att något dylikt äger rum även i fria naturen. 
Men det måste betraktas som en skadlig degeneration av 
instinkten, att den ena individen av en art sålunda omintet- 
gör, vad den andra uträttat för att betrygga artens fort- 
levande. Det kunde nämligen vara tänkbart, att flertalet 
av de ägg, som lagts av aculeatus-individer på en viss plats 
ena dagen, nästa dag förtärdes och ersattes av andra, och 
på samma sätt kunde det ju tänkas fortgå under hela flyg- 
tiden. Resultatet av denna parasitgrupps samfällda arbete 
under en hel sommar skulle i sådant fall bli, att till sist 
blott ett ringa antal ägg skonades, och aculeatus skulle 
kanske vara ännu mycket allmännare än vad nu är fallet, 
om ej avkommans antal på det antydda sättet väsentligt redu- 
cerades. 
Parasitens liv, sådant det gestaltar sig hos dessa två 
Pompilus-arter, cam pestris och aculeatus, samt släktet Nysson, 
är ej mindre mödosamt än den bobyggande arts, hos vilken 
han parasiterar, fastän det är inriktat på andra strävanden. 
Om någon degeneration vare sig av kroppsliga förmögen- 
heter eller instinkter kan här knappt bli tal, om man bortser 
från att jaktinstinkten här ersatts av ett slags tjuvnadsin- 
stinkt. Dessa parasiter måste äga stor sinnesskärpa för att 
