264 
kunna uppdaga sina offers bon. De måste vara utrustade 
med goda grävredskap för att kunna bryta sig in i de 
stängda hålorna, och varken i flyktens eller gångens liv- 
lighet visa de någon underlägsenhet, ej heller i arbetsenergi 
och uthållighet. Detta är också för arten ett livsvillkor, 
ty de bon, de söka, äro glest spridda över en vidsträckt 
yta, som i snabbaste tempo och i alla riktningar mäste oav- 
brutet genomkorsas, för att tillfällen till placering av ett 
ägg icke allt för sällan skola yppas. En ny, för parasiten 
väsentlig instinkt har tillkommit, nämligen bevaknings- och 
spioneringsinstinkten. Denna instinkt ha de nämnda para- 
siterna gemensam med den nedan omtalade Ceropales, vars 
parasitiska metod förövrigt är en helt annan. 
Ceropales maculata. 
Medan de i det föregående omtalade parasitiska Pom- 
pilus-arterna hemsöka blott vissa vägsteklar av samma släkte, 
har Ceropales utsträckt sin parasitism till snart sagt alla slags 
vägsteklar, såväl större som mindre. I överensstämmelse 
därmed växlar individernas storlek ansenligt, liksom för- 
hållandet brukar vara hos den ännu mera mångsidigt para- 
sitiska guldstekeln Chrysis ignita. Medan somliga Ceropales- 
individer nå en längd av mer än 10 mm., är det andra, som 
blott uppnå halva denna storlek. De senare äro sådana, 
som tillbragt sitt larvstadium i någon liten vägstekelarts cell, 
vars oansenliga proviantmängd ger upphov till undernärda 
parasiter. Till färgen är C. maculata svart med små vita 
fläckar och streck samt långa, röda ben. Som utpräglad pa- 
rasit har den korta och tjocka antenner. Från alla andra väg- 
steklar avviker Ceropales-honan däri att sista bukleden, så- 
som framgår av profilfiguren, skjuter fram som en kort, 
platt, tvärskuren slida. Denna enastående inrättning står i 
