RR - SS 
203 
enligt att undantagsvis begagna en annan metod. Det var 
P. notatus, som släpade sin spindel uppför en sluttning av 
lös sand, som var så brant, att stekeln ständigt åter halkade 
ner. Helt plötsligt kom han då på den goda tanken att 
försöka gå rätt fram och hjälpa till med de starkt surrande 
vingarna, dock utan att stekeln därvid lyfte sig från mar- 
ken. Samma fyndiga uppslag tillämpade han upprepade gång- 
er, då stigningen åter blev för brant. 
Fig. 72. Priocnemis exaltatus och Agenia variegata. 2!/: ggr. (Original.) 
Fastän de ovannämnda arterna äro så vanliga, är det 
ofta förenat med rätt stora svårigheter att få reda på deras 
bostadsförhållanden. Detta beror på att de i regeln för- 
lägga ingången till sitt bo på för ögat alldeles oåtkomliga 
platser. Man ser dem med sitt byte intränga i en hå- 
lighet mellan några trädrötter eller i rishögar och bråte, 
som belamrar marken, där de försvinna för ögat långt 
innan de nått sitt mål. Även då de insläpa sin spin- 
del i en helt liten öppning i marken, befinnes denna van- 
ligen leda in i någon genom ras eller på annat sätt upp- 
kommen större hålighet, och vid sökandet efter stekelns 
18 — Grävsteklarnas liv. 
