274 
cell har man ingen aning om, åt vilket håll man bör vän- 
da sig. 
I de få fall, då boet varit åtkomligt, har det emeller- 
tid visat sig, att dessa steklar gräva flera celler utmed 
samma huvudgång, vari de sålunda avvika från alla Pom- 
pilus-arter, men däremot överensstämma med arterna av 
släktet Agenia. En annan överensstämmelse med det sist- 
nämnda släktet är, att Priocnemis-arter ofta inbära varje- 
handa växtavfall som stängningsmaterial i boet. 
Agenia. 
Hithörande vägsteklar äro helt svarta med mörkban- 
dade framvingar, som hos de flesta vid spetsen ha en vit 
fläck. De nå en längd av 8—12 mm. Dessa vägsteklar 
gräva aldrig utan taga i besittning redan förut färdiga 
håligheter, såsom maskhål i stubbar, stockar och bark 
eller vittringshål i gamla murar. Man ser dem därför ofta 
gå omkring på gamla träväggar, där man också får tillfälle 
att iakttaga deras egendomliga transport av sina spindlar. 
Olikt förut omtalade vägsteklar bära de spindlarna vid spinn- 
vårtorna och gå därvid på sned framåt, medan spindeln slä- 
par. Endast uppför lodräta ytor gå de såsom andra väg- 
steklar baklänges. Agenia intermedia, som uteslutande tycks 
bebo maskhål, anlägger flera celler i rad, åtskilda med 
trä- eller barksmulor. I varje cell inlägges en krabbspin- 
del, som ligger på ryggen i cellen, med stekelns ägg fästat 
på bakkroppens buksida. Själva ingången brukar stängas 
med barksmulor, barr och annat växtavfall, vari inblandas 
spindelvävstrådar. Honorna av detta släkte ha på under- 
sidan av huvudet, vid basen av maxillerna ett par knippen 
av långa, styva, hakformigt framåtkrökta borst, med vil- 
ka spindelvävstrådarna bekvämt kunna knippevis hopsam- 
