288 
på bakkroppen. Vingarna äro bruna. Passerini såg den 
angripa de jättestora larverna av noshornbaggen (Oryctes 
nasicornis), som i synnerhet vistas i gamla barkhögar vid 
garverier. Stekeln fäste sitt ägg på larvens 3:dje eller 4:de 
bukled, och Passerini har iakttagit, huru den utkläckta ste- 
kellarven borrar in kroppen djupt i sitt offer för att för- 
tära alla inre vävnader. Sedermera ha på Madagaskar ett 
par Scolia-arter likaledes befunnits hemsöka Oryctes-larver 
av en art, som lever i murkna stammar av kokospalmen. 
Utförliga meddelanden lämnas om ett 
par sydeuropeiska arter av Fabre, som 
haft tillfälle att iakttaga S. bifasciata och 
interrupta. Även dessa båda arter välja 
sina byten bland bladhorningars larver 
och uppsöka dem på deras underjordiska 
vistelseort. —S. bifasciata angriper guld- 
baggarnas (Cetonia) larver och S. inter- 
rupta ollonborrelarver av släktet Anoxia. 
Kanske är det för att undgå detta slags 
Fig. 76. Larv av guldbagge fiender, som en del guldbaggar anförtro 
(Cetonia floricola). (Original.) Å ö 3 
sina larver åt det skyddande hägnet av en 
myrstack. Fabre har Dberett sig tillfälle att iakttaga pa- 
ralyseringen av larver, som lades på ett bord, och 
till vilka de nämnda steklarna släpptes, instängda un- 
der en glaskupa. S. bifasciata ger guldbagglarven blott 
ett enda styng och alltid på samma punkt, mitt emellan fram- 
och mellanbröstet. Stekeln håller gadden länge insänkt i 
såret, och att döma efter abdomens rörelser tror Fabre, att gad- 
den söker efter den stora nervknuten för att sticka den eller 
åtminstone begjuta den med det förlamande giftet. Scolia 
interrupta sticker ollonborrelarven vid första benparet. I 
båda fallen är effekten ögonblicklig, och offren bli full- 
ständigt orörliga utom i antenner och mundelar, som ibland 
visa någon rörlighet. Enär hela bukgangliekedjan samman- 
