298 
hudömsningar avstötta skinn, bildande den av Meinert om- 
talade skivan, som förenade Tiphia-larven med hans foderlarv, 
Vid ett annat tillfälle följdes utvecklingen från ägget 
ända till kokongspinningen. Ägget befann sig i detta fall 
på en 14 mm. lång ollonborrelarv, som inlades i ett glasrör 
med fina rottrådar, bland vilka han kröp omkring utan att 
ägget skadades. Ända från början, efter uppvaknandet ur sin 
kortvariga förlamning, vida rörligare än den nyss omtalade, 
blev även denna ollonborrelarv påfallande mera livlig ef- 
ter att ha avskilt en del exkrementbollar. Han sågs ofta 
äta gräsrötter, som han manövrerade med frambenen, så 
att spetsen riktades rakt mot munnen, varvid han bet tvärs 
över ändan av rottråden. Under ätandet använde han blott 
maxillerna. Mandiblerna åter använde dessa larver som för- 
svarsvapen dels mot Tiphia, dels mot andra larver av samma 
slag. Även sedan Tiphia-larven sugit på honom i 19 dagar, 
försökte denna ollonborrelarv fortfarande att äta gräsröt- 
ter, men föreföll betydligt försvagad och vred sig stundom, 
som om han plågats. Följande dag hade stekellarven bi- 
tit hål på huden av sitt offer, som nu hade dött och börjat 
sjunka ihop. Då han nu trängde in med framändan genom 
såret för att förtära de fasta vävnaderna, tillväxte han på 
två dagar 15 mm., så att han, då han även förtärt skinnet 
och innehållet i huvudkapseln samt därjämte även förgäves 
försökt förtära de kitiniserade delarna av benen, hade upp- 
nått en längd av mer än 20 mm. Han spann nu en kokong, 
som till formen nästan alldeles liknade vägsteklarnas (Fig. 62). 
Den tid, som Tiphia-larven använder på att förtära sitt 
byte, är icke mindre än 3 veckor. Detta är dubbelt eller 
3-dubbelt så lång tid, som rovsteklars och vägsteklars lar- 
ver behöva för att bli fullvuxna. Och i jämförelse med Sco- 
lialarven, för vilken uppges en tillväxttid av 12 dagar, är 
ju också skillnaden mycket betydlig. Denna långa tid får 
sin förklaring därav, att, såsom nyss ådagalagts, larven ända 
