304 
sera nära förbi men utom räckhåll, tycks han ofta ej kunna 
bemästra sin otålighet, utan ses liksom snappa med kä- 
karna i riktning mot det eftersträvade bytet. Icke alltid 
låter detta varna sig av dessa rörelser, som förråda farans 
närhet. Man kan få se stora flugor, såsom spyflugor och 
de glänsande gröna asflugorna, vilka av en tillfällighet sla- 
git sig ner på sanden i grannskapet, liksom drivna av en 
oemotståndlig nyfikenhet att se efter vad det är som rör sig, 
närma sig inom räckhåll, gripas och neddragas. Man skulle 
nästan kunna misstänka, att de nyfikenheten väckande rörel- 
serna höra till fångsttaktiken. I alla händelser tyda de nämn- 
da rörelserna på att larven är mycket ivrig och sålunda för- 
modligen hungrig, enär han helt och hållet är beroende av vad 
en lycklig tillfällighet för inom räckhåll för hans käkar. 
Vid andra tillfällen kan man få se, huru myror ostraffat pas- 
sera mitt över odjurets huvud, som därvid blott hastigt 
drar sig ner i röret. Antagligen har larven i dessa fall 
varit för mätt för att vilja fånga någon nytt byte. 
Den som vill se sandjägarelarven lurande i sin hålas 
mynning, bör närma sig med ytterligt lätta steg och lång- 
samma rörelser, ty minsta skakning i marken kommer honom 
att snabbt försvinna, och man ser blott den tomma, cirkel- 
runda öppningen. Bidar man då en stund helt stilla, får 
man plötsligt se den runda skivan skjuta upp i hålans myn- 
ning för att plötsligt åter försvinna, om man står den för 
nära. Ty med sina fyra buktiga punktögon kan larven påtag- 
ligen se ej blott rörliga wutan också stillastående föremål, 
Om han därför finner utsikten skymd åt ett håll, där den 
förut varit fri, väcker detta tydligen hans misstankar om fara. 
Man skulle kunna vänta, att ett i sitt slag så fruktans- 
värt rovdjur som sandjägarelarven, vilken har hela sin kropp 
väl skyddad och dold i det trånga röret, till vilket tillträdet 
hindras av hans hårda framkropp med de hotfullt utspärrade 
käkarna, man skulle kunna vänta, att ett djur av denna be- 
